403 



den mest omvexlande; en del år kan hela November vara 

 blid (såsom 1847), och då fortfar hela tiden förra månadens 

 svampvegetation, ja vissa arter framträda då i mängd, som 

 andra år alldeles icke finnas (f. ex. Cojorinus ephemer oides, 

 Bolhitius luteolus) eller ock blott enstaka förekomma (f. ex. 

 A. Arrhenii); andra år åter (f. ex. 1856) infaller under 

 samma tid stark vinter med köld och snö, då vegetationen 

 alldeles afbrytes. Vi måste här afse det normala förhål- 

 landet. Vanligen qvarstå några köttiga jordsvampar, men 

 ofta så skadade, att de icke friiktificera (af Cortinarii qvar- 

 står C. rigens längst); endast några få hälla sig ännu fri- 

 ska, såsom A. cyathiformis^ brumalis cum affin., pyividatus, 

 umhelliferus, rugosus, Panceoli, Marasmii; men ganska många 

 trädsvampar, af hvilka några nu först upphinna sin full- 

 komligaste utbildning, såsom A. velutipes, serothms, Pcmus, 

 Leiizites-arterna. Synnerligast gäller likväl detta om Po- 

 li/pori, Merulii; Calocerce fortfara tillväxa intill snön blir 

 oafbrutet qvarliggande. Endast få nya Hymenomyceter till- 

 komma nu, såsom Agariciis tenacellus, supimis, corticola, un- 

 guicularis, Cantharellus glaucus, Cyijhella Iceta, Clavaria con- 

 torta. Deremot synas de Tremellinska Svamparnas vegeta- 

 tion nu blifva rikare, och flera, såsom Exidice, Nematelice, 

 Diaphanium, hinna först under följande sitt maximum. Om 

 Discomyceterna, som aftaga, och Pyrenomyceterna, som till- 

 taga, gäller hvad anfördes under förra månaden. Gastero- 

 myceter äro mycket sällsynta, men åtskilliga qvarstå från 

 förra perioder, och såsom verkligen karakteristiska tillkom- 



