409 



dessa starka själar blifva, som, omfattande det hela, ensam- 

 me förmå bryta nya banor och ingjuta sin anda i samti- 

 dens. Liksom hos barnet med åren, så förblekna med sti- 

 gande utveckling äfven hos folken fantasien, all bildnings 

 amma, och poesien, vetenskapernas modersmål. Allt fram- 

 skridande, så väl inom snillets verld som i den yttre, har 

 för hvarje tid sina bestämda gränser, hvilka endast ensidigt 

 kunna kringgås eller genom titaniskt öfvermod söndersprän- 

 gas; båda delarne likväl på det sant menskligas bekostnad. 

 Endast genom nya hjelpmedel, under högre villkor kan snil- 

 let sä väl djupare intränga till tingens innersta grund, som 

 uppsvinga sig till det renare ljusets rymder. Afven språ- 

 ken, bildningens på en gång vigtigaste hjelpmedel och skö- 

 naste frukt, kunna utan inledande af nya källådror öfver- 

 arbetas. Genom förening med de humanistiska vetenska- 

 perna har det för vittra ämnen fordom oböjliga, jernhårda 

 Svenska språket, under klassiskt bildade mästares händer, 

 nu vunnit den styrka, klarhet och rikedom, att sjelfva detta 

 Samfund kunde sägas redan hafva hunnit sitt närmaste mål. 

 Filosofien, Historien och det skönas vetenskap stå väl livar 

 och en för sig på egen, fri grund; men de genomträngas nu 

 af hvarandra, lifvas af hvarandra, hvaraf den lyftning, samt- 

 liga i sednare tider vunnit, i väsendtlig mån beror. — Natu- 

 ren är äfven en bildningens outtömliga källa; de största 

 snilleverk hafva ofta varit de trognaste öfversättningar ur 

 skapelseboken. Vi våga derföre tro, att det skulle leda till 

 ömsesidig vinst, om nämnde samband äfven utsträcktes till 



