416 



Men vi måste fortskynda till en ny vädjobana för Gei- 

 jers utveckling. Vid sexton års ålder blef skolän för trång; 

 han inträdde vid Upsala Universitet*), medförande ovanligt 

 lofvande vitsord: löften som ofta felslå, men denna gång öf- 

 verträfFades. Inträdet på Akademiska banan, äfvensom dess 

 afslutande, äro de tvenne vigtigaste vändpunkterna för man- 

 nens andliga lifsverksamhet. Uti hembygden och skolan 

 emottagas endast grundläggande kunskaper; vid högskolan 

 hänvisas ynglingen på sig sjelf. Kunskapernas träd med 

 sin vida krona blommar lika för alla; men på de unga ym- 

 parnes egen lifskraft beror antingen frukten blir frisk eller 

 maskstungen, mognar eller bortfaller som kart. Huru frisk, 

 huru rik inträdde icke Geijer i studentlifvet, denna glada 

 vapenöfning för vettets och snillets strider! Icke slutade 

 han, som mängden, med inlärande af blotta handgreppen, 

 utan med eröfring af det område, som han sedermera med 

 hela kraften af sin själ omfattade såsom sitt lifs mål. An- 

 lagen äro skilda, men ju högre något skall stiga, desto flera 

 villkor erfordras — ju större fullkomlighet något skall upp- 

 nå, desto flera utvecklings-skiften måste det genomlöpa. Så 

 upplöser sig till en lycklig varsel för framtiden Geijers kla- 

 gan denna tid öfver »omätlig receptivitet, men långsamt mog- 

 nande sjelfständighet»; i denna klagan misskänner han sin 

 högre bestämmelse, förglömmer han sin egen lära, att blott 

 »det, som växer långsamt, varar tiden ut». Och då Geijer 

 bekänner sig afundats deras lott, som genom medfödda an- 



*) Höstterminen 1799. 



