420 



nadsmod återvann han, efter eget vitsord, genom läsning af 

 Bibeln och Luthers skrifter. Ty man förgäte aldrig, att 

 Geijers innersta inre var en stark, bestämd, lefvande kri- 

 stendom; icke blott detta matta, sväfvande känslosvall, som 

 benämner sig religiositet, som nöjer sig med molnet, förbi- 

 seende den himlabm*na gudomligheten. Som en var utan 

 blommor, som en himmel utan stjernor, ansåg Geijer denna 

 matta, sjukliga lära, som fräter lifvets märg och handlin- 

 gens kraft - och blott i ett enda fall hafva vi funnit ho- 

 nom ofördragsam, nemligen emot den blödsinta sentimenta- 

 liteten. Jag beder om tillgift för detta främmande ord, 

 men sjelfva saken är ej heller Svensk; ty hvad norden evigt 

 kräfver, om den skall undfly neslig strådöd, är den af Geijer 

 så sant tecknade själens helgjutna tapperhet, som förmår 

 lida och strida, segra eller besegrad uppresa sig genom en 

 högre kraft, än den verlden gifver. Det är icke utan be- 

 tydelse, att så väl de första*) som den sista af Geijers 

 skrifter fäste största vigten pa hvarje tids högsta fråga, eller 

 den religiösa, och han samtidigt dermed sjöng Psalmer af ren 

 kristlig anda. I nära samband härmed står äfven Geijers 

 samtidiga svar pä frågan: llvilka fördelar h/vva vid nien- 



*) Om sann och falsk upplysning i afseende på religionen, Upsala 

 1810. • Om rätta förhållandet mellan religion och moralitet, 

 Upsala 1812. Försök till Psalmer, Upsala s. å. Hit må äfven 

 räknas Geijers Tal vid Svenska Bibelsällskapets sammankomst, 

 Stockh. 1838. Tidens religiösa fråga, först utgifven på Tyska 

 under hans sista utländska resa. 



