MAC;YAK()KSy,Á(H FÖLnBKNíVKSKK. 47 



zett kőréteg összetai-tástit f* a inint egy helyen a talaj sülyedni kezdett, utána 

 indult az egénz lejtős heg^'oldal s a helység mögött mintegy 3f)0 méternyire levő, 

 égbe meredező sziklás hegy egy része is. » 



«A lakosok, mint tegnapi tudósítáHomban íh említettem, valami tompa 

 dübörgést vagyis inkííbb csikorgást, nyikorgást hallottak a katasztrófa kezdetén. 

 Nem éreztek semmi földrengés-fajtát, de még a hangot sem hallották mindnyájan. 

 Alkalmasint a helység alatt levő talaj kezdett el süppedezni és az egyenetlenül 

 sülyedező falak szélyelváló kövei okozták a csikorgó hangot. » 



« Reggelre a házak legnagyobb része összeomlott. Itt-ott még áll egy-egy 

 düledező fal vagy épület, de szemmel b'itható, hogy összeomlása csak perczek kér- 

 dése. Egyik fal cselére, másik hajszra áll, a ház alsó része sokkal keskenyebb a fel- 

 sőnél, a tetőzet összeomlott s maga alá temetett minden bútort, télire elkészített 

 élelmiszert, eltemette sertéseiket s a baromfit, sőt egyetlen vagyonukat, az idei 

 boiiiermést és a kész szövött árukat is. » 



• Szegény grohovaiak ! Kétségbeesett arczczal, kezeiket tördelve nézik a 

 pusztulást, mert még csak be se mehetnek a romok közé. De hiába is volna ! 

 Vagyonuk, jószáguk a föld alatt van. Nehéz sziklakövek födik be a tért, a kövek 

 a folytonos nyomás következtében egymásra torlódnak, gyümölcsfákat talál háza 

 helyén s ott. hol gyümölcskertje volt, most a roncsolt országút ói-iási kövei torlód- 

 nak egymásra. » 



((Az egész talaj mozgásban van. A föld démonai föllázadtak az ember ellen. 

 Az országút, mely a helység fölött mintegy 30 méternyi távolságba kigyózott, most 

 a falu közepén vau és egész súlyával nyomja, szorítja a hiízakat és a partot befelé 

 a Recinába. Egy szilvafa tegnap még fenn a hegyoldalon volt, ma már a házak 

 között ;íll és vándorol tovább az egész talajjal, mindaddig, míg talán a Recina 

 túlsó oldalán levő meredek horvátorszíigi part meg nem iillítja a megindult hegy- 

 tömeget. >' 



<(Egy szegény asszonynak tegnap reggel az a gondolata támadt, hogy, ha már 

 egyebet nem menthet meg, legahíbb kiszedi a szőlőtökét a földből, hogy az is kárba 

 ne veszszen. A szőlőbe érve, megdöbbenve vette észre, hogy szőlője összeszorult s vagy 

 10 méterrel alább fekszik, mint azelőtt. A föld föl van torlódva, a tőkék nagy része 

 egymás alá és fölé szorult. Hozzáfogott a munkához, de ijedve hagyta abba, mert 

 épen előtte eg\' lábnyira megrepedt a föld s egy óriási kődarab nyomakodott kifelé 

 erősen a földből, mintha csak valami eleven lélek emelgette volna alulról. » 



((Szavait bevégezve, ott állt előttem a szegény asszony könytelen, kimeredt 

 szemekkel. Kezében egy rosta, egy zsilmoly és egy söprű volt. Ez az egész, mit 

 vagyonából megmenthetett. Nem volt nehéz liázítra ismernem : mert oda mei'edt 

 tekintete. 



Csak a háztető volt kinn a földből, az is egészen össze volt lapulva, úgj' 

 hogy a széna, mely a padláson volt, két lap közül kandikált elő.* 



Fiume, decz. 11. ((A múlt ntipokban újra künn voltam a szerencsétlenség 

 szintéren. A látvány megdöbbentő ! Az egész romhalmaz a. Recina partjára torló- 

 dott. Faltörmelék, gerendák, házi szerek i-omjai hevernek egy kis térségen; a romok 

 nagyobb részét eltemették a szüntelenül omladozó sziklák. A lefelé csuszamló 

 talajból mintegy <i méter szélességű darab belezuhant a Recina folyóba s maga alá 

 temette a malmok és épületeknek épségben maradt alkotó részeit is. A hirtelen 



(t7) 



