STAUB MÓRICZ : A FÖLD SARKAINAK HKLYVjIlTOZÁSA. J 45 



MEO VÁLTOZTATTÁK-E A FÖLD SAKKAJ HELYZETÜKET, 



VAGY NEM? 



Dr. Staub MóRicz-tól. 



(Előadatott az JSS!). jiinuáiins !)-éii tartott szaküléseii.) 



Épen hat esztendeje, hogy szerencsém volt a tisztelt szakülésben Japán 

 fosszil ílorájáról előadást tartani.* Ezen előadás alapját képezte Nathorst 

 G. A. kitűnő munkája, melyben a Mogi mellett talált fosszil növényeket 

 megismertette és belőlök azon következtetést vonta, hogy a jégkorszak hatása, 

 eltéröleg az akkori nézettől, egészen Japán déli csúcsáig terjedett. E növé- 

 nyeket gyűjtötte NoRDENSKiöLD a Vega hires expeditiója alkalmával ; a kőzet, 

 mely a lenyomatokat megőrizte, vulkanikus tufa volt és megjegyzendő még 

 az is, hogy a lelethely csak apály idején volt megközelíthető és a gyűjtés ott 

 eszközölhető. Nathorst körülbelül 70 növényt tudott len^ni, melyek túl- 

 nyomó része Japán jelenleg élő hegyi flórájába beleillik és köztük a leggya- 

 koribb maradvány, egy bükk (Fagus feruginea Ait.) levelei által volt képvi- 

 selve ; szóval midőn ott, Mogi táján. Japán legdélibb vidékén, e flóra virult, 

 ott olyan éghajlat uralkodott ; mint ma Japán belsejében, hegyes vidékén. 

 Másrészt Rein J., Japán hirneves ismertetője, e sziget harmadkori rétegeiből 

 haza hozta a harmadkor leggyakoribb gyertyánfájának (Carpinus grandis 

 üng.) leveleit és Lyman részint Yezo, részint Nipon szigetén gyűjtött olyan 

 növényeket is, melyek világosan utalnak arra, hogy Japán és Sachalin sziget 

 harmadkori flórái között a legbensőbb rokonság van. 



Időközben, azaz nem rég megjelent Neumayr M. «Die Erdgeschichte » 

 czímü nevezetes könyve, melyben a különböző harmadkori faunák és flórák 

 egymással összehasonlítva, és egymással párhuzamba állítva, föltűnő bioló- 

 giai eltéréseket tüntetnek föl, melyeket a harmadkori éghajlatról szóló eddig 

 érvényben volt hypothesissel összeegyeztetni egyáltalában nem lehet. 



Ha itt első sorban az emlősöket vesszük tekintetbe ; akkor azt tapasz- 

 taljuk, hogy a raioczénben az ormányosoknak jutott mintegy a vezérszerep. 

 A mastodonták és dinotheriák, nevezetesen pedig a Mastodon angnstidens a 

 mioczénkor legjellemzőbb alakjai. Ezek egyszersmind sajátságos typusok; a 

 többi, Európa harmadkori földjét bebarangoló ormányosok a geologiailag fiata- 

 labb fajoktól nem könnyen különböztethetők meg. Európa nagy szárazföldi 

 tavai körül tartózkodtak még a különböző rhinoceros-ídi,}6k, a tapir rokon 

 alakjaival ; a sűrű erdőségekben pedig az egyszerűen ágas agancscsal biró 

 szarvasok, valamint az anthropoid majviok biztos lakóhelyet találtak. Eme 



* Földtani Közlöny XIII. köt. 809. 1. 



Földtani Közlöny. XIX. köt. 1889. í^*^) , 10 



