A FÖLD SARKAINAK HKLYVÁLTOZÁSA. 147 



mocsári cypi'us sth. ma a Földközi tenger mellékein, Kis Ázsiában, Perzsiá- 

 ban, Chinában, Japánban vagy Eszakamerika deli vidékein honosak. 



A növények egy harmadik csoportja ismét olyan alakokat foglal ma- 

 gában, melyek mai napig megmaradtak a mi földünkön, mint a milyenek az 

 éger-, füz-, nyár-, bükk-, juharfák stb. stb. ; ezeken kivtil meg az idegen szár- 

 mazású nyárfák, szilfák, liquidambar- és mammutfák (Sequoia)nagy mennyi- 

 segével találkozunk ; de rendezve a gazdag anyagot, mely itt már rendel- 

 kezésünkre áll; ismét azt tapasztaljuk, hogy a mioczén utolsó osztályába?} a 

 jiicU'i/ vidékek tijimsai, u. ni. a siibtropihis, tropikus, ind és ausztrálázsiai 

 typusokaz uralkodók ; a mioczén Jelső osztályában a fiára leginkább a Föld- 

 közi tenger és Eszakamerika növényeiből alkotja képét, melynek kiegészíté- 

 séül csak alárendelten járidnak hozzá középeurópai fajok. 



A második tény, melyet a mioczén flórában föltalálunk, abban áll, hogy 

 a különböző flórák geogi'afiai fekvésük szerint mutatnak különbséget, a meny- 

 nyiben a magasabb szélességű körök alatt talált flórák eltérnek a sarkoktól 

 távolabb fekvö szélességi körök alatt tenyészett flóráktól, mi bizonyítaná azt, 

 hogy már a mioczénkorban volt tapasztalható a hömérsék apadása a sar- 

 kok felé. 



E jelenségekből azonban még azt is tapasztaljuk, hogy mindama ég- 

 hajlati becslések, melyeket egyes faunák meg flórák adatainak alapján, meg- 

 ejtünk, csak relativ értékűek és egyedül azon megvitathatlan tényt eredmé- 

 nyezik, hogy a mioczénkorú Európában sokkal magasabb hömérsék uralko- 

 dott mint ma, mi megint azt tételezi föl, hogy akkor, legalább Európa déli meg 

 középső része nem oly magosán feküdt a tenger színe fölött mint ma ; tényleg 

 a geológiai kutatásokból megtudtuk azt, hog}^ Nyugat-Európában - - legalább a 

 mioczén első felében — a Ehóne medenczéjétől kezdve az Alpesek szélén végig 

 egészen Bécsig tengeröböl terjedt ki ; Kelet-Európa pedig az egész mioczén 

 kor alatt nagy belföldi tenger fenekét alkotta. Ennek természetes következ- 

 ménye az volt, hogy Európa éghajlata akkor insularis, nem pedig continen- 

 tális jellegű volt, mint mai nap. De elfogadva ezt is, a mioczénkorú faunák és 

 flórák sajátságos viselkedését ez nem magyarázza meg és kell, hogy még egyéb 

 \'iszonyok fejtegetésébe bocsátkozzunk. E tekintetben a legnagyobb fontos- 

 sággal bírnak a sarkvidék fosszil flórái, melyeknek ismeretét java részben 

 Heer kitűnő munkáinak köszönjük. Például a Grinnell- Land-on, mely az 

 é. 8z. 81°4ő' alatt fekszik, 30 olyan növényfaj gyűjtetett, mely leginkább a 

 mérsékelt égöv északi vidékein tenyésző növényekkel egyezik meg es melyek 

 legalább 8° C évi középhőmérséket igényelnek. Ma a Grinnell-Laud évi hő- 

 mérséke — 20° C. 



Spitzhrga fekszik azé. sz. 77^2 — 78^/3° alatt. Harmadkori rétegeiből 

 ismerünk 1 79 növényfajt, melyek az ottani mai flórától egészen eltérőleg a 

 mérsékelt öv növényvilágának jelleget mutatják ésévi 9° C-nyiközéphömér- 

 sékre engednek következtetni. 



(9t) 10=1= 



