A FÖLD SARKAINAK HELYVÁLTOZÁSA. 14iV 



nem az egész északi félgömbön egyformán vagy egyenlő fokban véghez ment 

 volna. 



Eme föltevés mellett szól épen az általam előadásom elején fölhozott 

 mogi-i flóra, mert elemeinek egy része kihalt fajokból, java pedig még most 

 is Japánban élő fajokból és végre olyan Észak-Amerikában élő fajokból áll, 

 melyek ma is hűvösebb éghajlatot igényelnek, mint a minő ma Mogi vidé- 

 kén van. Ha pedig Európa plioczénkorú flóráit tekintjük ; akkor azt találjuk, 

 hogy azok mindnyájan a mainál valamivel melegebb éghajlatra utalnak és 

 még csak az alsó diluviumhoz tartozó lerakodásokban lévő növények, mint 

 a minők például az angolországi Forest-beds-ben előfordulók, és melyek már 

 megegyeznek a mostan élő növényekkel, utalnak a mainál hidegebb ég- 

 hajlatra. 



Elég szerencsések vagyunk, hogy a fölvetett kérdésre nézve a déli fél- 

 gömbön is találunk bizonyító erővel biró jelenséget. A déli szélesség minteg}' 

 3ö°-a alatt fekvő Chile harmadkori conchyliáiról azt mondja Philippi, hogy az 

 egész gyűjteményben nem volt egyetlen egy alak sem, mely Chile mai éghaj- 

 latánál melegebbre engedne következtetni, mi annál föltünőbb, minthogy 

 Chile mai conchylia-faunája délről jövő hideg tengeráramlat következtében is 

 hidegebb hőmersékkel bir, mintsemhogy az földrajzi fekvésénél fogva elvár- 

 ható volna. 



Mindezen tényekből világosan látható, hogy a hőmérsék ama nagy és 

 meglehetős egyenletes apadása, melyet eddig az európai viszonyok után 

 ítélve, hittek, nem volt általánosan elterjedett jelenség és talán még arra a 

 meggyőződésre fogunk jutni, hogy Európának a harmadkorban más vidékek- 

 hez képest abnormis forró éghajlata volt. 



Mindeme jelenségeket helyi okok keresésével nem fogjuk megfejthetni ; 

 legkevésbbé ama kérdést : miként volt lehetséges, hogy olyan vidékeken, me- 

 lyeknek földjét jelenleg az év legnagyobb részén át jég és hó borítja és a hol 

 csak a rövid nyári hónapok alatt fölötte silány növényzet tartja fen elég 

 sanyarúan életét, hogy ott akár a mioczénben, akár az eoczénben buja 

 növény tény észét megtalálta létezésének föltóteleit ? 



Sem a szárazföld és a víz különböző elosztása, sem a föld melegének 

 nagyobb intenzitása, sem a napból kisugárzó nagyobb fokú hő, sem a 

 continensek másképem földrajzi elhelyezkedése nem magyarázzák azt meg, 

 hogy valaha a jelenleg — :20° C.-nyi hőmersékkel biró Grinnell-Land-on 

 miként tenyészhetett a mai nap csak az Egyesült- Államok déli vidékein 

 található mocsári cyprus (Taxodium distichum liich., miocenum Heer) ? 



Minden hiába való kísérlet után és minden ellenvetésnek daczára, 

 egyesegyedül ama föltevés marad még hátra, hogy a föld tengelye a hosszú 

 geológiai időszakok folyama alatt megváltoztatta geographiai helyzetét, azaz, 

 hogy a sarkok vándoroltak és egyszersmind az aequatort is kimozdították 

 helyéből. És vájjon van-e ezen föltevésnek tudományos alapja? A mechanika 



(93; 



