A FÖLD SAKKAINAK HELYVÁLTÜZÁíSA. Xbli 



országnak a bükkfa (Fagus sylvaticaL.) foglalja el, de ez csak a legfelsőbb 

 részében terjed egészen a partokig, már valamivel lejebb, az északi szélesség 

 38-ik fokától kezdve egy fenyőfa, a Pinus Thmibergii Pari. öve képezi a par- 

 tok szegélyét, mely végre a 85-ik foktól kezdve a sziget egész déli részét 

 foglalja el és csak a magaslatokon nyúlnak még ki szigetekkent a bükk 

 övéhez tartozó foltok. E két fa a part szegélyét képző övei között van még 

 egy közbeeső öv ; a szigetország legdélibb csúcsát végre egy fügefa, a Ficus 

 Wightiana Wall. foglalja el. 



A mint már tudjuk, Mogi flórájának túlnyomó része még most is 

 Japánban élő növényekhez tartozik ; de még a kevés idegen elem is, ú. m. 

 Fafiiis tenifiinca, Taxodiiun distickion és BJtiis Griff itshi arról tanúskodnak, 

 hogy akkor Mogi vidékén hidegebb éghajlat volt, mint most. 



Majdnem valamennyien megfelelnek olyan növényeknek, melyek ma a 

 bükk övében és az úgynevezett közbeneső övben fordulnak elő és igy i)átran 

 mondhatjuk, minthogy Mogi ma az északi szélesség 3á-ik foka alatt fekszik; 

 a bükkfa övének legdélibb határa ma Japánban pedig a 36-ik fokra esik, 

 hogy az óta a flóra legalább négy fokkal vonult vissza észak felé. 



A többi lelethelyen gyűjtött flóra még annyi ideiben elemet sem foglal 

 magában, mint a mogi-i flóra, szorosan a mai japáni flórához csatlakozik, 

 miből csak az következik, hogy a mogi-i flóra köztük a legidősbik, de egyik 

 sem utal arra, hogy Japán éghajlata akkor melegebb lett volna, mint ma ; 

 sőt az egyik lelethely, a Yokohama-Bluffs, még azt is gyaníttatja, hogy jóval 

 hidegebi) volt. 



Az ujabb geológiai kutatások szerint Japán és a japáni tenger verti- 

 kális (irögöki) dislokátiója folytán keletkezett volna es így nem lehetetlen, 

 hogy Mogi flórája valaha 800 méterrel — ekkora magasságban fekszik ma 

 a bükkfa déli öve Japánban — a tenger színe fölött feküdt volna és ennyit a 

 plioczén kor óta sülyedhetett volna is, a mi csak igazolná gróf Saporta véle- 

 ményét, ki a mogi-i flórát a Cantal cineriták flórájával összehasonlítva, azt 

 evvel megegyezőnek és ebből kifolyólag a mogi-i flórát is hegyi flórának 

 nyilvánította, nem pedig a hömérsék apadása tanujának. 



De visszatérve arra a tényre, hogy valamennyi talált növény közül 

 egy sem szól a mainál melegebb éghajlatra, be kell vallanunk, hogy itt 

 me;;fejthetlenneli látszó rejtélylyel állunk szemben; de ha itt is a sarkvidéki 

 flórákat vonjuk megfigyelésünk körébe : azonnal azon érdekes tény ötlik 

 szemünkbe, hogy mindama flórák, melyekről már tudjuk, hogy melegebb 

 Cíihajlatot pilték'Iezuek, noha egymástól távol, de a sark tidsó oldalán méijis 

 majdnem szemközt feküsznek egymással és e tény önkénytelenül vezet min- 

 ket annak elfogadására, hogy a sarkok csakugyan megváltoztatták helyüket ; 

 de Nathorst eme elterését inkább a japán-grönlandi délkörbe helyezi át, 

 minthogy Japán az aránylag leghidegebb ; Grönland pedig az aránylag leg- 

 melegebb éghajlatról tanúskodnak. 



(97) 



