RÓMAI MÁRVÁNYKÁNYA. 157 



Utóbb a szükséges raJTiok végett Téglás István öcsémmel ismételtem a kirán- 

 dulást H e kettős észlelés alapján értesítem a magyar tudományos Akadémia 

 archrtíologiai bizottságát. A sebesen tovairamló hegyi víz medrét követve, keskeny 

 völgynyílás fogad már Bukova szélső házainál. Miisfél órai lovagMs, vagy gyalog- 

 lás után a Bisztra medi*ét iitlépve, egy hegynyakon kell kikapaszkodnunk, míg a 

 tajtékozó hegyi víz egy járhatatlan szorosban tör elé. Alig érkezünk ki az emelke- 

 désre, az eddig szórványosan jelentkezett mésztuskók helyett villogó fehér szirtre 

 esik tekintetünk, s a víz átellenes balpartján megpillantjuk a simára vésett bánya- 

 falat. E Pripor nevű koptatóról leereszkedve, egy szíík völgykatlan ölén találjuk 

 magunkat s egyúttal a bányászat egész területéről átnézetet nyerünk. 



A Priportól befelé liO méter szélességben nyugatról keletre haladólag egy 

 kristályos mészvonulat telepedett a kristályos palák közé, azoknak csapását és 

 dűlését követve. A mésztömeget a Bisztra derékban szeli : de a balpartra csupán 

 egy rövid szárny fut át, míg a jobb parton egész Zajkáuy falu határáig pár kilo- 

 méter hosszúságban elkísérhetjük s eiTefelé a Pojana nevű sziklás magaslatot 

 képezi. A mész szöveti minősége a telep közepén legkitűnőbb s az itt jelentkező 

 durva szemcséjű változatból a dévai múzeumban látható szobrászati minták pél- 

 dája szerint ízléses műveket állítottak elé. A szélek felé mind erősebb lesz a 

 csülamosodás s utoljára egész leveles, sőt szálas szövetet vesz fel. Ez a féleség a 

 megmimkálásra már alkalmatlanabb, s az ebből idomított műtárgyak nem is 

 daczoltak oly eredményesen a lefolyt évszázadok pusztulásával, mint az előbb 

 említett féleség, melynek készítményei friss üdeségben kerülnek elé — hacsak 

 tűzben-vízben nem szenvedtek — ■ a földtakaró alól. Fájdalom, a várhelyi templo- 

 mok domborművei sem mind első minőségű anyagból késziíltek s pl. a méltán 

 nagy hírre jutott Mithra9um '■' számos reliefiei igen tekintélyes számban képviselik 

 épen a porladó levelekre váló törékeny féleséget. Ugy látszik, a jámbor adományo- 

 zók vagyoni állásának különfélesége akkor is mérvadó vala a művészet termékei- 

 nél s a megi-endelők bőkezűségének különféle fokozatát örökíti meg az anyag és 

 kiállítás nagy eltérése. Ugyancsak a Mithraemlékek közt vau egy csoportozat, 

 melynek kitűnő anyaga s ahhoz mért gondos kidolgozása minden szemlélőt első 

 tekintetre lebilincsel s ott látjuk az irodalmilag sokat emlegetett syr istenségek 

 (Malagbel, Bebellahamon, Benfat, Manavat) neveivel ékeskedő fogadalmi táblát, 

 melynél szebbet a dáciai lapidarium alig tartalmaz. 



Minthogy pedig e dm*ván kristályos mésztömeg vakító fehérsége a min- 

 denütt nemes erezet áhitó nép előtt különös jelentőséget nyer : a telepet Ruda 

 (érez) néven is emlegetik. Általában azonban a balparti bányafal valóban "fal* 

 — La pareta — néven ismeretes. Ezt a nevet mégis érdemli, mert a Gropa hegy alatt 

 !2() méter szélességben, 30 méter magasságban a lehető legszabatosabban levésett 

 lapjával sima fal benyomását gyakorolja a szemlélőre. A 125 méter magasságig 

 emelkedő kristályos meszet azon felől likacsos tufatömeg tetőzi be. E kivájt lika- 

 csos és összevissza fodrozott rétegekben a nép phantasiája ismét « gyapjú » -félét 

 lát s az odvas üregekbe mesés lények hajlékát helyezi, itt keresve az óriásoktól itt 

 maradt aranykecskék, emberek, agarak, lovak stb. kincstárát. 



A Sarmizegetusai Mitlirsemn. Király Pál Akadéiiiia arcliseol. bizottsága 1885. 



101) 



