158 TÉGLÁS GÁBOR: 



A inárváuvanyag 1 — 1*5 méter vaatagságu padokban fejlődött ki s csapása 

 irányát követve, keletvöl-nyugatra rétegenkint hatoltak abban előre. Az egész 

 külső réteget simára vésték s azután ékekkel verték alá a megszabott méretek 

 szerinti darabokat. Ily módon 1 'J méter hosszúságú hasábokat és padokat fej- 

 tettek alá s azok feldolgozását a helyszínén eszközölték. Legalább eiTe látszik 

 utalni az itt utólag talált s félig vagy egészen kidolgozott faragványok gyakori- 

 sága. A dévai múzeum szintén mutathat fel egy Liber páter és Libera mater 

 domborművet. Litsek liéla várhelyi postamesternél szép capiteleket, oroszlánszobro- 

 kat s egy emberi szobrot hítni, melyek állítólag atyja által szintén innen jutottak 

 Yárhelyre. Hogy azonban e leletek nagyobb bőségben nyilvíhios gyűjteményeinkbe 

 nem jutottak, annak okát az itt nagymérvbeu folyó mészégetésben találhatjuk 

 meg. A várhehd, zajkányi és bisztrai lakosság javakorbeli férfiai, ha minden 

 mezei munkából kifogytak a cBisztrára" járnak, mint ott magukat kifejezik, meszet 

 égetni. Igen természetesen a készen kínálkozó mészdarabok gyorsítják és jutá- 

 nyosabbá teszik a munkát s csodálhatjuk-e, ha itt az egyszerű falusi nép primitív 

 indiTstriája szempontjából bírálta el az esetleg útjába került faragványokat, mikor 

 egész a legújabb időkig Várhely községében is fel-felgyúltak ezek a kemenczék 

 római régészetünknek e borzalmas molochjaí ! Vajmi ritkán jutott ezután az ilye- 

 nekhez Ackner Mihály, ki például 1838-ban már-már a füstölgő tömegből 

 gyönyörű szoborfejet és feliratot ragadott ki. 



A lefejtés után ismét szépen levésték a falat s épen ebből magv'arázhatjuk 

 meg, miért oly sima az, mintha csak tegnap hagyta volna félbe a római quadra- 

 ríus, vagy lapídaríus munkájiít. 



Az átellenes jobbparti oldalon ily szabatos levájást nem taliilunk sehol és a 

 mészégetők utólagos kontárkodása is nagyobb rongálást mívelt, mint a c Falon », 

 hova férkőzni nem bírtak még. Egyes rétegfejek és hátak vésetei azonban világo- 

 san a mellett tanúskodnak, hogy a műveletek ide is kiterjeszkedtek s a most ész- 

 lelhető ívszerű kíviíjásból a rómaiak hordták el az anyagot. Ütt egy barlang-üreg 

 kínálkozhatott tauyahelyűl a munkásoknak. A munkálatok vezetésére semmi újj- 

 mutatással nem rendelkezünk s csakis a sirmiumi bány:íszat technikai vezetéséről 

 és rendszeréről fenmaradt Passió St. IV. coronntonun analógiájára vagyunk utalva, 

 ez alapon feltételezve, hogy itt is értelmes művezetők, a phílosophusoknak megfe- 

 lelő személyek állottak egy-egy munkáscsoport ólén. 



Maguk a munkások a fenmaradt készítményekből következtetve, nemcsak a 

 dui-va kőfejtéssel és nagyolással foglalkoztak, hanem egyúttal a szobrászati kidol- 

 gozást is eszközölték, A metropolis gazdag polgársága, előkelő tisztikara, állandó 

 forgalmat biztosíthatott az idevaló szobrászati készítményeknek s csak azt sajn:'tl- 

 hatjuk, hogy annyi mester közül egyetlen egy látta jónak nevét is megörökítni. 

 Egy Nagy-Osztróról (Várhely szomszédságában) lS(»3-ban Felső-Pestesre a Makray 

 családhoz került r;}.") m. magas és szépen kidolgozott női szobron találjuk ezt, 

 mely baljával ()"05 m. magasságú oltárra támaszkodik. Az oltár előlapján viilasz- 



tékos betííkböl e felirat kerekedik ki. 



CLA 



SATV 



RNIN 



SCVLP 



SIT 



(Utó) 



