KÓMÁI MÁUVÁNYHÁNYA. 159 



^Clandius Saturninus Hculpsit.") 



Ez tehát az egyetlen ismeretes szobrász, a ki provinciális kézzel ugyan, 

 de ügyesen dolgozott. Hasonló vala a többi is s még ez ideig elsőrangú munka 

 alig került gyűjteményeinkbe, de annál több a jó másodrendű. 



A bányászat itt a fenyő régiójában télvíz idején mindenesetre szünetelésre 

 lehetett kényszerítve s ilyenkor tán a közel metropolis raktáraiban nyertek elfog- 

 laltatiíst a munkás kezek. Ilyen raktárról egész bizonyossággal ugyan nem szólha- 

 tunk ; de Bruzza atya közleményéből látjuk, hogy Róma előtt mily óriás készlet 

 vala felhalmozva. Semmi kétség, hogyha kisebb arányokban is, de ugj^ane rend- 

 szer uralkodott a provincián s a megrendelésre készült tárgyakon kívül raktárra 

 is jutott még egy-egy ilyen kiterjedésű bányánál bőviben. 



A munkások kilétéről se vagyunk tájékozva. A nemesfém-bányászatra a mai 

 Epirus szomszédságából pirustákat telepítettek be, s Tracia Maesia kipróbált 

 bányászait is igénybe vették. A köbányászatot a sirmiumi (Passió lY. Sct. coron.) 

 példa szerint rabszolgákkal űzték s hihetőleg ide is ilyen deportáltak jutottak. 

 Ezek számára semmi szilárdabb építkezés nem létezett ; legalább ilyennek nyomai- 

 val, bár téglák, cserepek alakjában se akadtam. Annál valószínűbb első vélekedé- 

 sem, hogy a közel erdőség felhasználásával összerótt fakunyhókban helyezték 

 azokat el. 



Egyébként itt a fenyőrégióban, alkalmasint a téli zordabb időszakban a 

 kőfejtéssel fölhagytak. Ilyenkor talán az ide csupán 2.") kilométer távolságban 

 fekvő metropolis szobi'ász- és kőfaragó műhelyeiben nyertek foglalkozást a 

 mimkások. 



Még a kiszállítás valószínű módjára kívánok reflektálni. A római hadi vit a 

 mai országúttal azonos irányban haladt Sarmizegetusából Tibiscum (Zsuppa, 

 Karánsebes felett) felé. Bukova első házainál, a mint a Vaskapu-hágó véget ér, 

 balról a Bisztra vize tör elé. Innen 1 2 kilóméterre esik a bányaholy s a szűk 

 völgyben hengereken, mint a hogy Cohausen ezredes vélekedik a Mannheim mel- 

 letti kőfejtésről, vagy bikák által vontatott szekereken eszközölhették a kiszállítást, 

 a mint Carrarában (Luna) máig is történik. Nincs kizárva az a lehetőség se, hogy 

 télen a befagyott Bisztrán csúsztatták le a monolithokat. A rakodás a Pripor kop- 

 tatója és szorosa alatt történhetett. 



A kibányászásnak rendkívül mérvekben kellé történnie. Dacia nagyobb 

 városai Sarmizegetusán kívül innen nyerték monumentális építészetük díszítő 

 anyagát vagy a díszesebb emlékműveket. így Apulum (Gy.-Fehérvár), Potaissa 

 (Torda), Tibiscum (Zsuppán) romjai közt gyakran találkozunk a bukovai már- 

 ványnyal, sőt kisebb helységek is, pl. Germizara (Algyógy), Köboldogfalva részesül- 

 tek az idevaló sculptui-ákból. Pannoniába azonban nem jutott az el. 



.Jelenleg a szép bányahely a mészégetők rombolását sínyli. Kéthy Lajos 

 hunyadmegyei kir. tanfelügyelő, értesülve felfedezésemről, sietett több budapesti 

 vállalatnak tudomására hozni azt s az észszerű kihasználás czéljából ki is bérié e 



= ' Torma Károly, Római feliratok Erdélyből. Archseologiai Közlemények 1863. 

 évf. III. kötet 130 lap. Corpiis iuscript latiu. III. köt. 1413. sz. Kalánhoz (Aqufe) 

 sorolja, pedig osztroi származása nyilván Várhelyhez fűzi. 



(108 



