170 IRODALOM. 



végén és a patak jobb partján egy vasoxyd által vérveresre festett rhyolith köti 

 le figyelmünket, különösen hólyagos szövete és nagy keménysége által. Kivételesen 

 a Kemenczepatak völgyének vidékén a rhyolithok egészen a hegyek tetejéig nyúl- 

 nak. A pyi'oxen-trachytok közt is vannak átmenetek, ilyen pl. a Telkibányától 

 nyugatra fekvő Vaahegi/ kőzete ; ez a trachyt tömött, aprószemű, alapanyaga barna 

 mikrokristályos üveg, sok A'- tartalommal, a typikns pyroxeu-trachyt alapanyaga, 

 apró, gömbös-sphárolithokban vált ki. Elegyrészei hyi)ersthen, augit, üveges 

 oligoklas és szürkés zöld labradorit. Oligoklasok majdnem egészen az üveg- 

 anyagba olvadtak, ezéi*t szerző nem tekinti normális typusnak. 



A Telkibányától északra fekvő kisebb rhyolith-területeken az üveges kőze- 

 tek nem oly változatosak. Hollóháza mellett az Ördögvár nevű hegy alján a leg- 

 üvegesebb rhyolithok helyettesítik a sedimentet. Nagyobb és változatosabb a 

 Bhte és Kolhása közt a Hársashegy aljában elterülő vidék ; a főközet itt egy lika- 

 csos, fénytelen lithoidit, a Bábahegy nagy része szintén rhyolith vagy rliyolithos 

 trachyttufa. Pasztafalu vidékén a legalsó szintben ismét trachyttufát találunk, a 

 mely helyenkint szármát kövületeket zár magába ; a Tolvajhegy aljában egy pon- 

 ton a kövületes rétegek és az üveges kőzetek egymással közvetlenül érintkeznek. 

 A rhyolithok üveges szintje gyöngén fejlődött ki, a lithoiditos pedig egészen 

 hiányzik. Annál nagyobb a basikus pyroxen-trachyt függélyes és vizszintes elter- 

 jedése ; a normális féleségen kívül még olyan is van, a melynek elegyrészei közt 

 biotit, amphibol, andesin és oligoklas is felismerhetők. 



Szerző Tolcsva, Erdőbénye, Hollóháza és Pusztafalu környékének geológiai 

 viszonyait három szelvényben tüntette fel. 



Sokkal gyakoribb az obsidián a másodlagos fekvőhelyeken ; ezeki-ől szerző 

 kétféle obsidiánt különböztet meg. A Tokaj -Eperjesi hegység déli részében a tra- 

 chyttufában (néhol valóságos rhyolithbreccia vagy- conglomerat) zárványként 

 található, itt ugyan nincsen képződése eredeti helyén, hanem a vele közel rokon 

 tufában ; a kettőnek képződése, úgy látszik, a legszorosabb összefüggésben van. Az 

 obsidián a közönséges másodlagos fekvőhelyeken a hegység majdnem minden 

 községében mint görgeteg, szilánk vagy nucleus található. A vízmosás vagy árok 

 nem ritkán rávezet a képződés eredeti helyére, pl. az olasz-liszkai iírok, a hol még 

 néha fehér perlitburok veszi a darabokat körül. Leggyakoribb az ol)sidÍ!in az ere- 

 deti fekvőhelyektől jó távol eső pontokon, lejtökön, szántóföldeken, rendesen csak 

 szétszói-va, néha azonban a kőkor emberei által nagyobb mennyiségben össsze- 

 hordva, mint p, o. a szerdaheliii Ahisztódombnn. 



A másodlagos fekvőhelyekről eredő obsidiándarabokon sokszor nagyon 

 szembetűnő az atmosphaeriliák hatása, felületük nem sima, fényük gyönge, széleik 

 legömbölyödöttek. Mindezt részben a párhuzamos vagy minden irányban húzódó 

 barázdák, részben az apró köralakú vagy szabálytalan gödi-öcskék okozzák. Ez a 

 vulkáni üveg finomabb szerkezetével szoros kapcsolatban van, a mennyiben a mé- 

 lyedések a denitrificalódott helyeknek felelnek meg. A barázdák a folyás irányát 

 jelölik, a gödrös felületüeknél fluidál structurát nem láthatni. Az eredeti fekvőhe- 

 lyek obsidiánjain a felület nincs kimarva, mert a körülvevő perlit megvédette a7> 

 atmospháriliák behatásától. Zimányi Károly. 



(\\A 



