IKOIMLOM. 177 



Mielőtt azonban nz ez iránybauíelért eredményeket ismertetné szerző, a két, 

 echiniisokban le^gazdajíabb helység (Vládháza [oláhnl Cacova] és Felső-ürbó) 

 geológiai viszonyait tslrgyalja saji'it észlelései alapjíin, valamint Herepey K, ész- 

 leletein alapuló fejtegetéseket, a királyhágóutúli lajtamész kifejlődésére és elterje- 

 désére nézve, adja elő. 



A vlíídhiízi lajtamész míír Musinán tűnik fel hatalmas réteg]^)outjaival, 

 melyek ii0°-kal DDDK-felé dőlnek. A mészben lithothamnium-töredékek és 

 foraminiferák uralkodnak , melyek között különösen a Heterostegina costata 

 d'ORB. szerepel. Utóbbi egyes padokban oly gyakori, hogy ezeket egyenesen hete- 

 i'ostegina-meszeknek lehetne nevezni. Alárendelten, de még elég bőven fordulnak 

 elő benne echinusok is. 



A vládházi rétegek kiképződését szerző a Pareu-Funtinyeliloru nevű víz- 

 mosásban vizsgiílta, hol echinusok is bőven kaphatók. Itt a brecciaszerű lajta- 

 mész egyes részletekben, ponktöredékekben lép fel, fedőjét képezve erősen gyűrt 

 neocom kárpáti homokkő- és márgapala-rétegeknek. Az árok felső részében a 

 lajtamész és a kárpáti homokkő közé még kékesszürke homokos-porondos tályag, 

 világos hamvasszürke márga-közrétegekkel ékelődik, melyek felázva szét foly- 

 nak és folytonos földcsuszamlásra adnak okot. 



A tályagban barnaszénerek és fészkek mutatkoznak, a márga-rétegekben 

 pedig levéllenyomatok, melyek alapján azoknak édes vagy elegyes vízből való leüle- 

 pedésére lehet köveztetni. A mélyebb szintájban van azonban egy fekvet, melyből 

 tisztán tengeri kövületek kerültek ki, a minők : 



(jastrochaena sp. intermedia Horn., Clarayella hacillaris Desh., Venus sp. 

 cfr. Haidinfieri Horn., Corhula carinata Du.j. (?), Pecten Malvinae Dub., Ostrea 

 xp. cfr. l(vneUosa Brocc. 



azonfelül még egyéb éppen fel nem ismerhető alakok. 



Ezek alapján a lajtamészpadok alatt fekvő tályag és márga határozottan 

 még a neogenhez, de talán már az első mediterrán emelethez fog tartozni. 



FelsŐ-Orbón a Pareu-Bobi mélyen kimosott patakárkán felül fekszik a hatal- 

 mas padokban egész sziklafalakat alkotó lajtamész, mely az uralkodó LitJiotham- 

 niuni ramosissimum (Ess.) Gümb. gumóin kívül számos puhánykövületeket és 

 echinusokból is több fajt tartalmaz. Gyűjtött puhányhéjakból említettnek : Pecten 

 latissimuíi Brocc, P. Besííeri Andkz. a legfelső szintájban előfordulnak echinuso- 

 kon kívül Herepey szerint : Terehratida grandis Blb., Isocardia cor Linné. 



A mész egyes rétegei tele vannak itt is a Heterostegina costata d'ORB. óriási 

 példányaival, melyek átmérője nem ritkán 13 mm-t is tesz. A clypeasterek 

 hátán gyakoriak a Scrjnda cfr. Humulus Münst. odatapadt csövei, valamint 

 bryozoák is, mint : Menibranipora angulosa Rss., .1/. cJdthrata Ess., M. hj)., Sto- 

 matopora sp., Cellepora teiudla Ess., Lumtes sj). stb. 



A lajtamészkőpadok alja porondossá és agyagossá válik, mire tályag- és 

 márga-rétegek következnek, legalul a rétegsorozat kék tályagba megy át. A lajta- 

 mészpadok vastagsága vagy i2() méter, aporondos tályag- és márgáé vagy 10 méter. 

 A tiszta tályagé nincsen feltárva. Valamennyi réteg dőlése 1 .5° DDDNy. 



A márgarétegekben apróbb clypeastereken kívül előfordulnak következő a 



Földtani Közlöny, XIX. köt. 1889. ('"') - ^rl 



