196 TÁRSULATI ÜGYEK. 



Midőn e sorokat irom, hírét veszem annak, hogy tiszteleti tagjaink 

 legfiatalabbikainak egjáke, Meneghini Giuseppe olasz senator Pisában 1889. 

 januarius 29-én meghalt ! 



így, tisztelt Közgyűlés ! a lefolyt triennium halottjainak száma meg- 

 haladja a 25 -öt és ha hozzá teszem még azt, hogy ugyanezen idö alatt 25 tag 

 önkényt vált meg tőlünk; 15 pedig az alapszabályok 18. $-a értelmében 

 törültetett ; az örökítő tagok sorába pedig 5 tag — köztük 4 volt rendes 

 tag — ; a rendes tagok sorába végre 53 új tag lépett ; akkor csak fájdalommal 

 constatálhatjuk azt, hogy a 3 év lefolyása alatt számunk nem emelkedett ; 

 hanem ellenkezőleg 8 rendes taggal fogyott. 



E jelenség okát hiába keresem társulatunk belső viszonyaiban ; tevé- 

 kenységünk fokozódottabb mint valaha; dolgozataink belértéke semmivel 

 sem áll alább a külföldieknél ; nincs ága a geológiának, melynek nem volna 

 már művelője; a szerény tagsági díjért pedig annyit nyújtunk tagjainknak, 

 mint egy hazai vagy külföldi társulat sem és így majdnem hajlandók lehe- 

 tünk azt hinni, hogy megbocsáthatlan közömbösség uralkodik azokban a 

 körökben, melyekben legelső sorban kellene ügyünk iránti érdeklődést el- 

 várni ; de midőn a hozzám intézett és a kilépést bejelentő leveleket átolvasom, 

 meggyőződöm arról, hogy a baj forrását leginkább sanyarú anyagi viszo- 

 nyainkban kell keresni. A kilépett 25 tag túlnyomó része a közszolgálatban 

 megöregedett férfiakból áll, kik nyugalomba vonulván, szerény, sok esetben 

 túlszerény nyugdíjjal kénytelenek az élet mindennapi szükségletét fedezni és 

 így megbocsátható ama fiatal magyar királyi bányagyakornoknak is, ki kilé- 

 pését azzal igazolja, "hogy 23 forintból álló havi fizetésével nem fedezheti a 

 tagsági díjat)). 



Mindazonáltal reményteljesen tekintünk a jövőbe : csak tartsuk meg 

 munkakedvünket, érvényesítsük befolyásunkat a fiatalabb nemzedéknél, buz- 

 dítsunk és serkentsünk mindenkit munkára: a magyar földtani társulat 

 mindig fog helyt állani ! 



És most, tisztelt Közgyűlés ! leteszem a jegyzői tollat, mert lejárt az idő, 

 a melyre kitüntető bizalmuk folytán a titkári tisztség viselője voltam. Ezért én 

 Önöknek újból mondok köszönetet; köszönöm titkártársamuak, dr. Szontagh 

 Tamás barátomnak szíves közreműködését ; köszönöm mélyen tisztelt Elnö- 

 künknek és a választmány tagjainak becses támogatását és kérem, válasszanak 

 most, a jövő trienniumra ismét olyan férfiakat, kik teljes bizalmukat bírják 



V. Titkár bemutatjaa tárfsnlati pénztár állapotáról szóló következő jelentéseket : 



Pénztári .j<'hMités a inaííyíirJioui löhltaiii társulat l«S.S-ik övi pénztári 



l'orjí almáról, ]>énztárának és vagyonának állásáról az ISSS. év 



deczembcr lió ;51-én. 



Az 1888. évi februáiius I-én tartott közí^yűlés felkérte Pfiszter Károly, 

 WiESZNER Adolf és Szathmáry Béla rendes tag urakat, hogy a társulat pénztári 



