(ilUSKPPK MKNKtiHINI. 243 



melyekben geológiai megfigyeléseit közölte, és melyek között gyakorlati érté- 

 kűek is vannak, mint a milyenek a márvány- és szénbányászatra, nevezetesen 

 a rézére vonatkozó közleményei is, melyek a bolognai Bisaro meg a toskanai 

 Libbiano és Monté Kafoli mellett levő bányák viszonyaira támaszkodnak. 



Mindössze 1 HO-re teszik Meneghini piiblikátioinak számát ; legutolsó 

 müvének megjelenését azonban halála előzte meg. Az olasz földtani kir. 

 hivatal fokozódott tevékenységének köszönhető, hogy új meg új kövü- 

 leteket tartalmazó rétegek fedeztettek föl és azokból kerültek \á Meneghini 

 utolsó dolgozatának tárgyai, ugyanis a cambriai trilobiták leirása a követ- 

 kező czim alatt: wPalívontologi deli' Iglesiente in Sardegna, fauna eam- 

 abriana. — ««Trilobiti» ». 



Meneghini elég szerencsés volt, hogy sikerben oly gazdag tudományos 

 működésének még külső jeleit is láthatta. Hazájának tudósai ép úgy mint 

 a külföldiek vetélkedtek egymással a kitüntetések osztogatásában, melyekben 

 a boldogult részesült. 



1866-ban kineveztetett a bányák tanácsának (Consigho della Mincieri), 

 1867-ben az olasz királyság geológiai térkép-bizottsága tagjává ; 1870-ben a 

 pisai kir. természetrajzi múzeum igazgatójává; 1879-beu az újonnan szer- 

 vezett kir. geológiai bizottság (Eeale Comitato Geologico) elnökévé ; több 

 ízben a pisai egyetem rektora és a közoktatási tanács tagja volt ; ö?> belföldi 

 tudós akadémia meg társulat választotta rendes, levelező vagy tiszteletbeli 

 tagjává; királya magas rendjelekkel és végre 1886-ban a szenátori méltóság- 

 gal tűntette ki; a külföldön 27 tudományos akadémia és társulat vette 

 föl tiszteletbeli tagjainak sorába és a német császár a creux pour le mérite- 

 tel díszítette föl mellét ; 1 884-ben pedig, midőn honfitársai ötven éves tanári 

 jubileumának megünneplésére készültek, nemzeti költségen arany érem 

 veretett érdemeinek elismeréséül. Az ősz tudós szerényen fogadta a sok 

 kitüntetést, melyek mindegyikét újabb munkásságra való ösztönzés gyanánt 

 vette, és midőn az arany érmet átvette, azt mondotta: «Nem vagyok képes 

 hálámat szavakkal kifejezni; de a sok szerencsekívánatot viszonozom azon 

 fogadalommal, hogy a mennyire tőlem telik ; életem még hátralevő részét 

 szakadatlan munkának szentelem, hogy ezáltal némileg hálámnak bizonyíté- 

 kát szolgáltassam.)) — És e fogadalmát beváltotta az általános tiszteletben 

 részesíUt férfiú. Dr. Staub Móricz. 



^153} jy* 



