.IK(iK(li;sZAK AZ t-ltAI.HAX. 267 



Alpokon, a Pyrenensokon és a KankazuHon előforduló korlátolt jefíesek eltűnése 

 után, szóval mindenütt, hol a glecserck át nem mentek mint a skandináviaiak, a 

 kontinentális jégnek (Inlandeis) összeálló tömegévé. Látnunk koUooe a moreui- 

 kus tünemények alakjainak éles kinyomatát. Ezek helyett azonban, az Ural ezen 

 részén, nemcsak, hogy semmi hasonlót nem látunk, de az idáig ott tett tapaszta- 

 latok ellene is mondanak. MuRCHisoN-tól kezdve az újabb tudósokig, mint Kar- 

 PINSZKY, Mi LLER, MusKETow és mások, kik az Inil geológiai viszonyainak földerí- 

 tésével foglalkoznak, valamennyien tagadnak minden jégkorszakbeli lerakodást és 

 figyelmöket a helybeli alluvialis és diluvialis detritusia fordítják. 



Sokan vannak, a kik bizonyos nyomok után mégis jégkorszakbeli képződmé- 

 nyekre akarnak következtetni, s ezen nyomokat újabban a pseudoglacialis tüne- 

 mények sorában vélik föltalálni. 



Az első, a ki felületén simára csiszolt meszet talált, Barbot de Marnt volt. 

 Ezen csiszolás azonban nem másra, mint a Kamenka folyó, melynek völgyében az 

 aranyelőfordulás hordalékai fekszenek, vizének működésére vezethető vissza. Ezen 

 adat szolgált PENCK-nek alapúi arra, hogy az általa készített, a jégkorszakot 

 ábrázoló térképen ezen pontra rávezetett egy kisebb glecsert. Hklmerson csiszolt 

 dolomitokról tesz említést, melyeket a Kedrovka mellett talált, ezek azonban szin- 

 tén a víz árjának tovább vitele által csiszoltattak le ; ugyanitt szól az úgynevezett 

 Riesentöpfe nevíí képződményekről, ezek azonban mai nap nem tekinthetők kivá- 

 lókig glecseri ké])zödraényeknek. Megjegyzendő, hogy a két tudós által talált csi- 

 szolt mészen és dolomitokon a karczolásoknak nyomai sem voltak föllelhetők. 



Bizonyos Pol.iakow nevezetű úr is, a ki a permi és jokatarinburgi vasút men- 

 tében utazott, egész sorát említi a glecsereknek ; ennek nyomán többen tettek 

 tudományos utazásokat a jelzett irányban, sőt maga Krotoff is, a ki az Uralnak 

 ezen a részén minden áron jegeseket akart találni, ehsmeiie, hogy nyoma sincs 

 annak, a mit Poljakow akart látni. 



A mi végül a csiszolt kövekre vonatkozó adatokat illeti, megemlítjük, hogy 

 IvANOw és Krotoff a Jaiva völgy jobb oldalán alsó-köszénkorbeli homokkövet 

 talált, mely úgy volt "megcsiszolva, mint a ttikör», s melyen a jégár által előidézett 

 karczolások is láthatók. Részletesebb megvizsgálás után a karczolás nem bizonyult 

 másnak a homokkövön, mint a mohok és zuzmók által képezett buroknak, mely 

 vasoxyd által befödetvén, adta a « tükör » kinézést. 



A mi a jégár által hordott különféle kristályos és üledékes természetű ván- 

 dorköveket illeti, azokról csak azt kell megjegyezni, hogy ha találtatnak is, ezek 

 oly természetűek, a melyekről egyáltalán nem lehet következtetni azt, hogy a 

 Petschora vízválasztójáig az Ural deli részéi a jé(ikorszahb(tn jef/eseli lettek rolna- 



Vessünk egy tekintetet az Ural éjszaki felére, nevezetesen azon háromszögre' 

 mely az Ural és a Timani hegy által képeztetik. Ezen terület egészen más színben 

 tűnik elő képzeletünkLen. Eltekintve ezen területről bírt szegényes ismereteinktől, 

 továbbá attól is, hogy ezen részek kutatásával csak három, de nevezetes tudós fog- 

 lalkozott, ú. m. HoFMANN, Keyserling és Stuckenbebo, kétségtelennek fogjuk 

 találni a glecserek létezését. 



HoFMANN geognostikai munkájának 259-26.3. lapján azt mondja, hogy azon 

 tünoniények. melyek az Usza medenczéjében és az ő jobb oldali mellékfolyóján 

 Lorto-Motalauban talá'hatók, nem tekinthetők m.ásnak, mint morénikusoknak. 



(177) 



