Ö68 NiKiTiN : .téctKorszak az uralban. 



Hogy ezen glecser délfelé ereszkedék és egészen elfedte Petschora medenczéjét éa a 

 Timan hegy aljáig húzódott, az igazoltatik az nrali termékek vándorköveinek egész 

 sorozata által, mert ezek az egész területen szétszórvák. Számtalan tapasztalataik- 

 ból merített hasonló nyilatkozatokat Keysebling és Stuckenberg (31 — 33. 1.) is 

 tesznek. 



Különös fontosságú Keyserlino megfigyelése, ki a Timáni hegyláb déli olda- 

 lán, ott, hol balról a Szoyva a Petschorába ömlik, a porphyrok és syenitek sok 

 vándorkövét találta a folyó szintje fölött 500 láb magasságban, a melyek semmi 

 szín alatt sem hozattak a Timáni hegyről délfelé. Sajnos, hogy adatok hiányában 

 nem lehot constatálni, hogy hol voltak határai délfelé a nyugati Ural glecsereinek. 



Hasonlókép nyilatkozik Stuckenberg is. a ki a Petschora eredésénél szintén 

 talált vándorköveket, melyek azonban mindig csak másodlagos fekhelyen, a folyó 

 völgyének alluviális homokjában találtattak. 



Hogy mennyire ereszkedett a jégár a keleti Urálon, határozott adatok hiá- 

 nyában megállapítani nem lehet, az egy már fent is említett PoL.JAKow-ot kivéve, 

 a ki azt állította, hogy az úgynevezett Obdorszki Ural glecserei egészen az Ob 

 folyam alsó folyásáig ereszkedtek volna le. 



Keyserling és Stuckenberg kutatásai világos adatokkal szolgálnak arra. hogy 

 a Timáni hegyen önálló glecserek voltak, déli határa azonban itt sincs kellőleg 

 körvonalozva ; lehet, hogy egészen Mölvinig terjeszkedtek. A timáni glecsei- éjszak- 

 kelet felé haladó útjában összeütődött az éjszak-nrali jégárral s azzal együtt meg- 

 töltötte az egész Petschora környékét az ő kőszénkorszakbeli vándormészköveivel. 

 Stuckenberg írja, hogy szemmel láthatólag lehet követni a limáni vándorköveknek 

 a nyugati, az uráliaknak pedig a Petschora völgy keleti részén való lerakodását, a 

 két hegy között pedig keverve találhatók. E vándorkövek, mint hömpölyök éles 

 szélekkel, vagy azok nélkül, a karczolások nyomainak világos jeleivel írattak le. 

 A moréna anyagát egy typusos jellegű kovaföldes agyag képezte. A glecser törek- 

 vése éjszak felé irányult ; s tudva van, hogy a jégkorszakban a Petschora tájéka ten- 

 geirel volt födve, a mi által a tengerbe hordott maradványoknak réteges külseje 

 támadt, összekeverve tengeri maradványokkal s megőrizte nyomait számtalan ten- 

 geri kagylónak, melyek ezen réteges hordalékba be vannak mélyesztve. 



Hogy a timáni glecser mennyire ereszkedett délnyugat felé s vájjon talál- 

 kozott- e a skandináviai jégárral'? Mindezekre csak az a felelet: egyelőre nyilt 

 kérdés marad a tudományos irodalomban. (Izvestija, IV. köt. 4. szám.) 



NiKiTiN nyomán Legeza Viktor. 



(178) 



