270 KÖNYVISMERTETKS. 



lós Lörési lajiukon ; karczpora barna, kék lángo;al ég. Kaufmann, ki a doppleritet 

 alapos tanulmány tárgyává tette, a/ou nézetet vallja, hogy ez képezte volna a kőszén- 

 képződésnek első stádiumát. 



A gyakorlati bányászra nézve érdekesek azon adatok, melyeket szerző az 

 angol kőszénbányákban eddig elért mélységekről közöl. így Észak-Angliában az 

 «Orleymine»-ban Wigan mellett (Lancaslűre coalíield) 74o mélységre hatoltak, 

 6í>."j és (ViO m. mély aknák Dél-Wales-ben léteznek : 3(>0 és i60 méter közötti mély- 

 ségek nem ritkák Lancashire, Yorkshire és Durliam vidékén. 



Az angol kőszénbizottság a kiaknázhal-ási határt 4000 angol láb vagy 

 12:20 méterre tette és ezen határig Angolország kőszénkészletét 1870-ben 84,455 

 millió ; 1880-ban pedig 79,OOÍ) millió tonnára becsülték. 



Számos szelvénynyel illusztrálja szerző a föld nevezetesebb kőszéntei'ületeit, 

 azok tektonikai viszonyaival alajiosan foglalkozván és igen tanulságos a könyvnek 

 a kőszénkorszak növényzetére vonatkozó része (egy photolithographiai táblán 

 a legjellemzőbb növények össze vannak állítva) ; de nem foglalkozhatunk ezen sza- 

 kaszokkal, miután végre a kőszéntelepek keletkezésére vonatkozó legérdekesebb 

 részét óhajtjuk a t. olvasónak részletesebben bemutatni. 



Kezdettől fogva két nézet állott egymással szemben. Az egyik szerint a 

 kőszén t. i. a növényi anyagok termőhelyükön való fölhalmozódásából eredne ; a 

 másik nézet szerint a növényi anyag a fölhalmozódás helyére, messziről a víz 

 által lett összehordva. E két nézet mellett még azon vélemény is merült föl, hogy 

 a kőszéntelepekben tengeri növényzet halmozódásával lenne dolgunk, sőt voltak 

 régibb időkben olyanok is, kik a köszénképződést a növényvilág hozzájárulása nél- 

 kül képzelték. 



E nézetek fejtegetését illetőleg utalunk szerző könyvére ; a következőkben a 

 jelenkor ebbeli törekvéseivel akarunk foglalkozni. Grand d'EuRY mély tudomány- 

 nyal tárgyalja e kérdést. 



Mindenekelőtt azon általánosan elfogadott vélemény ellen foglal állást, mely 

 szerint .a köszénképződésnél oly folyamatokra kellene gondolni, mint a minők a 

 mostkori turfaképződésnél mennek végbe ; itt csak hasonlatosságról lehet szó, már 

 azon oknál fogva is, mivel a növények, melyek az anyagot szolgáltatták, egészen 

 mások voltak, habár ezen különféleség nem döntő. 



Grand d'EuRY különösen kieraeh, hogy a turfa csak 6—8 °C. hőmérséklet 

 mellett a magasabb szélességi fokok alatt (50 ° északi vagy déli) talál fejlődésére 

 igen alkalmas viszonyokat ; hogy melegebb éghajlatokban csak ritkán, és tropikus 

 vidékeken soha sem fordul elő. 



A mai köszénképződést zsombéklápokban végbemenendőnek véli és mig a 

 barnaszenet túlnyoniólag tengeri öblökben; a kőszónkorszakra nézve fölteszi, hogy a 

 szén lassanként sülyedő teknökben egyenletesen odaúsztatott növényanyagokból 

 képződött. E mellett nem kell nagy távolságokról való összehordásra gondolni, sőt 

 sokkal valószínűbb, hogy a növények a folyók és tavak partjain tenyésztek és a 

 tavak mélyebb részeiben rakodtak le. 



Az erdők, a dombokon és magaslatokon, meg a posványos tópartok szélein 

 tenyészhettek és árvizek meg viharok iíltal ledöntettek, a törzsökök tovaúsztak, míg 

 a gyökértövek a fák termőhelyein niogmanidtak. 



A nagy összhangzás, mely a kőszén telepei és a barnaszén-formatio között 



(180) 



