KÖNYVISMKKTKTÉS. '271 



létezik, Grand dEuRv-t azon nyilatkozatra bírta, nii.szorint Rzükséfíes ezen kettőre 

 nézve egy és ugyanazon ki'pzödési módozatot föltenni ; pcr.szo oIhö torban a több- 

 nyire fatörzsökből álló lignit-telepek lebegtek szeme előtt és másrészt csakis az 

 összepréselt fatömogekből álló kőszénelőjövelelekro gondol. 



A fák (túlnyomóan coniferák), melyekből a lignitek keletkeztek, áradások 

 alkalmával a mocsarakba hordattak és víz alatt lerakodtak. 



Ezen és az eddig uralkodó nézetek között az eltérés nem olyan nagy. Azon 

 körülménynél fogva, hogy a kőszén rétegzett és organikus szövetet mutat, a turfa 

 Grand d'EuRY véleménye szerint ellenben kiválóan alsó szervezetű vízi növények- 

 ből, nevezetesen mohokból keletkezett ; ez indította a szerzőt arra. hogy a kőszén - 

 képződést ülepedési folyamatnak - t. i. kérgek, levelek és szétbomlott növény- 

 részek, törzsök és törzsdarabok víz alatt, a vízmedenczék fenekén lassú össze- 

 lialmozódása magyarázza. 



Minden nehézség nélkül azonban ugyanezen eredményhez jutunk, hogy ha 

 a kőszénképződést bent a mocsárerdőkben létrejöttnek képzeljük, azaz a flóra ere- 

 deti termőhelyén. 



Itt is a növényi kása folyton félig korhadt növénytestekből fog képződni. 

 Hogy a kőszénkorszak vegetatiója főleg vízi és mocsárnövényekből állott. Grand 

 d'EüRY szintén kiemeli. 



A legnagyobb ellenvetés, mely Grand d'EuRY nézete ellen fölhozható, a 

 kőszéntelepek nagy egynemííségében és feltűnő tisztaságában rejlik. Grand d'EuKY- 

 nek azon föltevése, hogy az akkori szárazföld majd egész terjedelmében növény- 

 zettel volt borítva, és hogy tehát a lapályos vidékeken csak kevés iszap lett 

 behordva, ezen sajátságok magyarázatára alig kielégíthető. 



Látjuk tehát, hogy Grand d'EuRY magyarázatai sem egészen újak, és ez 

 Henry Fayol theoriájái'ól is mondható, mely csak abban különbözik az előbbitől, 

 hogy a homokos közfekveteket a kőszénképzodéa időközönkénti megszakítása által 

 magyarázza meg. 



Végre GüMBEL is foglalkozik azon kérdéssel ; szerinte a kőszén autochthon 

 (a vegetatio termőhelyén való) vagy allochthon (összehordott sedimentekből eredő) 

 keletkezésű, és azt mondja, hogy daczára annak, hogy a kőszénhegység határozott 

 rétegzése a hegység egészében úgy mint a telepekben allochthon képződés mellett 

 látszik szólani, de a biztosan a helyszínen nőtt, nem igen gyakori fatörzsök és 

 gyökértövek, talán a növényanyagok összehordására szolgáló hypothetikus gyííjtő- 

 medenczék víztükrének időközönkénti emelkedése által megmagyarázhatók, épen 

 a turfatelepek miuemííségében és keletkezési módjában oly meggyőző momen- 

 tumok rejlenek, melyek a kőszénnek hasonnemű keletkezése mellett szólanak. 



A turfa t. i. nem kizárólagosan autochthon kéj)ződésű ; a tóturfa (Seetorf) 

 a mocsarak, tavak és tengeri öblök fenekén képződik egyenesen, és allochthon 

 sediment-képződésnck jelölendő, a nélkül, hogy nagyobb fokban rétegezve volna, 

 mint az autochthon zsombékos turfa. 



A mai tudomás szerint tehát <í köszéntdepek ndnybtiii és álUiláíiossánhan 

 elhalt, elkorhadt és szétlnyiitutt növénifrészek autochthon hal niozódá sara vezet- 

 hetők vissza, mi mellett a növényanyagok heúsztatása csak helyi szerepet Játszik- 



Gezell Sándor. 



(181) 



