272 



IRODALOM. 



I R O D A L O M. 



(i21.) Nemes D. Fklix: Újal)b adatok a biijturi mediterrán-rétegek faunájának 

 ismeretéhez. (Orvos-természettudományi Értesítő, 1888. Kolozsvár. Term. 

 tud. sz. p. 10.) 



A biijtnri kövületlelőliclvisóg fekvésének leírása után említi szerző, bogy 

 nem hz odavaló márga tartalmazza a legtöbb kövületet, mint azt Hauek és Stache 

 í ják, banem az ez latt elteviilő bomokkal kevert csillámos sötétkék tálvag. Ezután 

 összeállítja egy táblázatban az e belyiségen találliató szerves iDaradványok jegyzékét 

 némi tekintettel az irodalomra, mert több fontos adat biányzik belőle. Hogy erre 

 vonatkozólag néliányat említsünk, kimaradt a Kakiier által innen leírott Trilocu- 

 lina angulata (Hitzb. der k. Akad. der Wiss. Wien. 1867. ; 5,'). Bd. I. Abtb. p. 350. ; 

 Taf. II., Fig. ().), azonkívül a ÜALAVÁTS-tól (Földtani Közlöny, 1S81., II. kötet, 

 [). i. és 5.) említett Conus Brezinje H. Hoern. & Ang., C. Enzesfeldensis R. Hoebn. 

 & Ang., C. Vindobonensis Partsch, C. Mariae R. Hoern. k Ang., valamint azon ala- 

 kok, melyek e szerzőtől elősoroltatnak azon táblázatban, melyet E. Hoernes & Aninger 

 munkája kiegészítőül a Verb. der k. k. geol. Eeichsanstalt Ki. kötetében a 154. 

 egész 157-ig lapjain tett közzé. Már ezen néliány adat is eléggé mutatja, hogy szerző 

 jegyzéke korántsem olyan teljes, mint a milyennek munkája végén mondja, s hogy 

 a biijturi fauna lényegesen nagyobb ama 300 fajnál, mint a mennyit konstatált. 



Végül még néhány szavunk volna szerző következő állításához : « Szerencsés 

 voltam részint az általam, részint a múzeum kész anyaga közt olyan fajokat meg- 

 határozni, melyek sem Lapugyon, sem más erdélyi lelethelyeken a felső mediter- 

 ránban eladdig még nem találtattak", 8 itt említi az Ostrea digitalina Brocc.-ot, 

 pedig ezt ugyancsak Stür úgy Lapugyról, mint Bnjturról említi (Jahrb. der k. k. 

 geol. Reichsanstalt. XIII. Bd. 18(53.), vagy pedig a Pecten Besseri Andr.-t, melyet 

 ismét KocH legutóbb az erdélyrészi Felső- Orbóról ír le (Orvos-term. Értesítő, 

 1887. Term. tud. sz.); ugyanilyen sorsú a Pecten Leythajanus Partsch, vagy pedig 

 a Nucula nucleus Lin., melyet ismét Halaváts (Földtani Közlöny, VI. köt. p. 233.) 

 Lapugyról ír le stb., úgy hogy majdnem valamennyi általa az Erdély barmadkorú 

 faunára újaknak mondott alakok már más szerzőktől egyik vagy másik Il-ik medi- 

 terrán korú helyiségben konstatáltattak. Franzenait Ágoston. 



(i22.) Pergens E. : Note préliminaire sur les bryozoaires fossiles des environs 

 de Kolosvár. (Extráit du Bulletin des séancos de la Soeiété royale Malaco- 

 logique de Belgique. Tom. XXII ; 1887.) 



Rövid bevezetésben elősorolja szerző az eredményeket, melyek a Kolozs- 

 vár vidéki ezen rétegek broyozáinak tanulmányozása által nyerettek, áttér azutáü 

 az egyes rétegek rövid jellemzésére Koch adatai nyomán és végül egy táblázatot 

 közöl, melyben a kérdéses rétegek általa meghatározott alakjait állítja össze, össze- 

 hasonlítva mí'is hozzájuk közel ;i]ló helyiségek faunáival, feltünteti azonfelül ;iz 



