KOMÁN FÖLDTANI KUTATÁSOK. 315 



eltérések, melyeket kiigazítani a jövendőbeli részletes kutatásoknak lesz 

 feladata. Azonban a térbeli hibák nem is oly fontoBak, mint az egyes kép- 

 ződmények meghatározásában felmerült nézeteltérések, és ezek némelj'iké- 

 hez legyen szabad röviden hozzászólanom. 



A román térkép I., IL, V., X. és XV-ik lapjai a hegység azon részeit 

 ábrázolják, melyek a Dunától kezdve Erdély délkeleti szögletéig országunk 

 határához csatlakoznak. Ezeken a lapokon, Brassó szomszédságáig, az ural- 

 kodó képződmény az archai systemának kristályos palái, melyek itt egyforma 

 (halaványpiros) színnel vannak jelezve, csupán a kristályos mészpalák vannak 

 külön kék vonalzás által föltüntetve. Hogy az utóbbiaknak szaggatott vonu- 

 latai és kisebb részletei mennyire felelnek meg a saját tapasztalataim körébe 

 -eső feltárásoknak, nem akarom itt fejtegetni. De meg kell említenem , hogy 

 az a hosszú vonulat, melyet a térkép V. számú lapja mint Baja de Fer és 

 Polovrács vidékétől kezdve Ciungetu faluig terjedőt jelez, saját tapasztalásom 

 szerint nincsen helyesen megjelölve. Igaz ugyan, hogy Ciungetu közelében a 

 Valea Lazulni, Laturaritza és Repede völgyek közötti hegyhátakon vannak 

 mészkövek, melyeket egyéb bizonyítékok hiánya miatt egyelőre én is az 

 archai csoporthoz számítottam ; de ez a vonulat nem terjed dél felé egész a 

 Balota hegyig és főkép nincsen egyenes kapcsolatban a polovrácsi mészkő- 

 vonulattal. Az utóbbi pedig határozottan fiatalabb, t. í. jurakorbeli mészkő, 

 mert a M.-Porcu hegyen világosan látható, hogy a máshonnan ismeretes 

 iiasquarzitok és palák fölött fekszik. 



Ugyanezeken a lapokon a kristályos palák területén számos sötétvörös 

 foltot látunk, melyek a színkulcs, valamint a magyarázó szöveg szerint grá- 

 nitot (ós pegmatitot) jeleznek. A szövegben ezek a feltárások az eruptív 

 közetek rovatában vannak tárgyalva és mint valóságos eruptív gránitok 

 jellemezve. Nézetem szerint ez a színjelzés igen különböző természetű és 

 eredetű képződményeket foglal magában. A mi először a pegmatitot illeti, a 

 földpátnak (orthoklás), quarznak és kevés csillámnak öregszemű keveréke, 

 melyet itt e név alatt értünk, sehol sem jelentkezik az eruptív közetek jel- 

 lemző alakjával, hanem csak mint petrographiaí különlegesség a gneiszban, 

 t. i. mint lencsealakú kiválás, mely dimensióiban széles határok között inga- 

 dozik és ott, hol a lencsék egész a mogyoró nagyságig sülyednek az isme- 

 retes gumós gneisz szerkezetébe megy át. — A kőzet világos színe és 

 keménysége miatt a nagy lencsék sűrű előfordulása természetesen nagyon 

 feltűnővé válik, és így történt hajdan, hogy BiELz-nek egy közleménye folj'tán 

 Hauer az ő átnézeti térképében a szász-sebesi patak forrásterületét egy nagy 

 gránit- folttal jelezte, holott a valóságban, a mint többszöri kirándulásaimon 

 meggyőződtem, ott is csak rendes csillám- es amphibol-gneiszok vannak, de 

 bennük igen sok kemény pegmatitréteg és -lencse, melyekből a patakok gör- 

 getegeinek nagyoljb száma származik. Minthogy pedig a kőzetek jelzésénél 

 főleg a genetikai viszonyokra kell tekinteni, azt hiszem, bog}' az ilyen alá- 

 írói ) ' 20=;- 



