ROMÁN FÖLDTANI KUTATÁSOK. 317 



ha nem azonos, legalább minden esetre közel rokona. Balta falu közelében, a 

 nagy cseppköbarlang nyilasa előtt dr. Schafakzik egy nagy Nerineát vájt ki 

 a hasonló mészköböl, melyet én a N. Hoheneggeri Peters mellé állítok. Ezen 

 fajok pedig a stram])ergi tithoni rétegek vagyis a felső jura sajátja ; az utób- 

 bit Herbich az erdélyi juramészköben is megtalálta. A román geologok 

 közül az első, ki e vidéket leírta, Draghiceanu M. úr, a kérdéses mészkö- 

 es palavonulatokat három osztályba sorozza. Az első vonulatot, mely a 

 -Cíerna medrét követi, liaszkorúnak, a másodikat, mely Herkules-fürdő közelé- 

 ben (Czéznánál) az elsőtől elágazódik és Klosán íalunál magas feltűnő 

 hegyet alkot, jurakorúnak (felső?), a két utolsót pedig, melyeknek egyike 

 Balta és Baja de Arámán át keletre húzódik, másodika pedig csak egyes 

 foszlányokban a kristályos palák délkeleti szegélyén mutatkozik, krétakorú- 

 nak nevezi. Nézeteit az első két vonulatot illetőleg az osztrák geologok véle- 

 ményére támasztja , a mennyiben a herkulesfürdöi mészkőnek egy része 

 Hauer térképén helyesen jurának van jelölve, de hogy mire alapítja azt a 

 nézetét, hogy a baja de arámai és a dalbosicza-sovarnai vonulatok a krétá- 

 hoz számítandók, a szövegből nem igen világlik ki : mert az a körülmény, 

 hogy bennük eruptív közetek lépnek fel — valószínűleg a fentemlített szer- 

 pentint és diabast érti — , még akkor sem bizonyíték, ha a bánátusi kréta- 

 mészre vonatkozik, mely szintén eruptív közetekkel (de egész más természe- 

 tüekkel) áll kapcsolatban. Arra is hivatkozik Draghiceanu, hogy az oláh 

 Zsil forrásterületén fellépő mészkövek az osztrák geologok (Stur, Hauer) sze- 

 rint krétakorúak. Ámde tudjuk már, hogy ez a nézet semmi által sincs 

 támogatva, és én, ki ama hegycsoportot többszörösen meglátogattam, bizton 

 állíthatom, hogy a Plesa és Stenuletye mészköve semmiben sem hasonlít a 

 ponori krétamészhez, sőt azon körülménynél fogva, hogy csak úgy mint a 

 mehádiai szürkés mészkő sötét palákkal es quarzit- homokkövei áll kapcso- 

 latban, legjogosabban szintén juramésznek tekintendő. Ugyanez áll a balta- 

 bajai vonulatra nézve, mely mind petrographiai minőségben, mind fekvésé- 

 nél fogva (liaszpalán) semmiben sem külömbözik akár a klosani, akár a 

 csernai vonulattól. Messzebb keletre Tizmanától Dobriczáig ugyanazt a 

 sorozatot találjuk, sőt mint szélső példát kelet felé a már említett 

 Ijolovracsi mészkövet idézhetem. Nincsen tehát semmi okom, hogy mind- 

 ezen képződményeket külön-külön földtani osztályokba tegyem addig, a 

 mig az ellenkező jellemző kövületek által bebizonyítva nincsen. Csak a 

 legszélső vonulatra nézve (Gura Vaii — Dolbositza-Sovarna) szabad 

 hinnem, hogy valóban krétakorú, habár magam nem is láttam; de az 

 a petrographiai leírás, melyet S. Stefanescu az ottani mészkőről ád,* 



* L. c. p. ^35. «C'est ainsi qiie dans le massif de Giira Vaii et dans celui 

 d'enti'e Sovan'a-de-sus et Dalbositza, le calcaire est compact, jannátre on dounant 

 ^ans le rouge, á cassiire écaillense irregulaire, et parconiu par des veiues ciistallines 



(20:-!) 



