32fi SZÁDKCZKY GYULA : 



pntexistált voltuk: a Nyerges-hegy aljáról (N.-Milicztöl ny.-ra) való kőzetben 

 egészen szétfoszlott olyan biotitlemezt találtam, a melynek kimart szélére 

 ép földpát és apró augit-mikrolithok telepedtek le. 



Amphibol általában véve több van ezen alcsoportban, mint az előbbi- 

 ben. Ügy látszik egyenes arányban szaporodik a quarz és a biotittal, mert 

 a Füzértől E — ENy-ra eső dombok kőzeté])en van a legtöbb amphibol. 



Többnyire erősen meg van rongálva, a vas magnetit alakjában vált ki 

 belőle annyira, hogy sok esetben pleochroismusuk is megszűnt. Helyenként 

 valóságos álkristályok vannak : magnetitamphibol alakjában, máskor csak 

 magnetitos keret. 



Az amphibol is praeexistált ásványnak látszik, annyira meg van ron- 

 gálva. Egyebekben az áll róla, a mi az első alcsoport amphiboljáról. Sok 

 ezekben is az iker a ooP szerint (Szár-hegyről hármas iker). 



Világosszürlie homokos szerkezetű nagyon apró szemű trachyt fordul 

 elő darabonként a Fehérház déli alján, a melj^nek nagyobb fajta mikrokristá- 

 lyos alapanyagát sok földpát, byj^ersthen, ep ampliibol alkotja, kevés aiigit 

 és nagyon kevés üveg mellett. Ezen csaknem tökéletesen mikrogránitos ép 

 alapanyagba néhány nagyobb ásvány van beolvadva. Ez azon kőzet, a mely- 

 ben a legépebb amphibolt találtam. 



A pyroxenek makroszkóposán csak ritkán ismerhetők fel, azért ezeknek 

 vizsgálatánál különösen a mikroszkoj)ra vagyunk utalva. 



Míg az eddig tárgyalt ásványok erősen meg voltak változva, addig a 

 pyroxenek nagyobbára épek. 



De azért elváltozott pyroxenekkel is találkozunk : a Szárhegy északi 

 részéről származó kőzetben a pyroxenek össze vannak tördelve, repedezve, 

 az alapanyagba olvadvák, világos bizonyságául annak, hogy utólagosan 

 nagyobb hőfokú lávába kerültek. Máskor limonitos vagy magnetitos kiválás 

 látható a szélén. A Lászlótanya mellől való vörös kőzetben a hypersthen is 

 hítmatitos vagy limonitos. Az ilyen vörös hyperstheuek bizonyos fokig még 

 sokkal erősebben pleochroitosak, de ha az elváltozás még magasabb fokra 

 hágott, akkor aztán végkép megszűnik a pleochroismus. 



Nevezetes dolog, hogy míg az első alcsoportban augit volt több, addig 

 itt a hyperstJien uralkodik számra nézve az augit felett ; némelyik kőzetnél 

 alig v;in valami az augitból a sok hypersthen mellett. 



A hypersthenek nagyobbára igen aprók, átmennek a mikrolithokba, de 

 elvétve vannak azért nagyobb hypersthenek is. Harántmetszetben látjuk az 

 oszlopot (ocP [í 10]) és mindkét oldalas véglajwt (oopoo [lOOj, ooPoo 010 ). 

 Egj'szer az oszloplapok, máskor a véglapok uralkodnak, de mindkét eset is 

 előfordul ugyanazon kőzetben. Piitkán egyedül az oszlopot (ooP) látjuk kikéj)- 

 ződve harántmetszetben (Magos-liogy). Az első alcsoport területéhez közele- 

 dőkben (füzéri cserje, Magos-hegy) észlelhető a serpentines elváltozás. 



Pleochroismusuk általában véve erős, zöldessárgás és vörösbe hajlik; a 



