340 JANKÓ JÁNOS : 



a kairói kútfúrások alkalmával bizonyos mélységben talált tengerhomok, 

 valamint a Mokattam gerinczein a tengerhullámok hatását máig is feltüntető 

 öblösödesi nyomok bizonysága szerint, Kairóig egy tengeröböl nj^omult be. 

 A tenger nyugat felöl jövő áramlata Abukirnál fordult az öbölbe s a folyam- 

 nak eredetileg északi irányát északkelet felé téríté, mely a torkolattól való 

 távolság növekedtével mindinkább kelet felé hajolt. így érthető meg legegy- 

 szerűbben a Vassel elmélete, ki a Nilus első ágának torkolatát a Keserű- 

 tavakhoz, a szuezi földszoros közepére helyezte. 



Ezzel kapcsolatban azonban a deltafejlődés is a főág mellékére gravi- 

 tált ; a földszoros vagyis az őstorkolat eliszapodása maga után vonta a Nilus 

 ez ágának észak felé hajlását s így keletkeztek az északibb torkolatok s ezek 

 közül a legkeletibb a pelusiumi első sorban, mely a leghatalmasabb volt 

 kezdetben, szerepét aztán a damiettei és végül ma a rosettei ág vette át. 

 A régi Atribis vagy a mai Trib környékén a folyam elágazási módjában nyo- 

 mait vélték találni annak, hogy a Nílusnak egykor három főága volt s erről 

 magamnak is volt alkalmam meggyőződni. Ez nem is lehetetlen, de kétség- 

 telen, hogy ezek értéke egymás közt lényegesen különbözött s míg a negyed- 

 kor hajnalán a víz fötömege ÉKK felé folyt, addig ma már EN-nak folyik. 



A Nilus építése két irányban haladt előre. Míg egyrészt a Nilus deltá- 

 jának északi határai tolattak lassankint északra, másrészt az magasságban 

 is mindinkább a víz felszíne felé emelkedett. Helyes RiTTER-nek ama nézete, 

 hogy itt a tengeröbölből előbb mocsár, majd ingovány lett, mely végre a kon- 

 tinenshez csatlakozó termőfölddé emelkedett. Eeclus ehhez hozzáteszi, hogy 

 ez emelkedés máig is tart s még nagyobb fokú, mint azelőtt, mert ma a delta 

 áradásain kívül ezt elősegíti a földmívelés, mely kézi és gőzgépekkel emeli 

 fel az óriás víztömeget és vele együtt az iszapot. Ismeretesek ama számítások, 

 melyek a Nilus feltöltődésére vonatkoznak, s melyek részint az Elephantine 

 szigeten levő nilometer, részint a 11. Ramzesz memphisi képszobra sülyedésé- 

 nek megmérésén alapulnak. Hokner szerint a talaj Memphisnél 3125 év óta 

 éívszázadonkínt 9 em.-rel emelkedik a magasságban ; Girard már különb- 

 séget tesz Egiptom déli és észald részei közt, emezét 3, amazét 6 cm. -re 

 becsüli. Ily számítások értéke az áradványok lerakódásának egyenlőtlen 

 módja és a kolosszális emlékek óriás súlyából következő lassú sülyedése kö- 

 vetkeztében nem nagy, de az mindenesetre tény, hogy ez emelkedés délen 

 nagyoblj, mint északon s hogy minél inkább magasbodik a delta, annál ke- 

 vésbl)e tolatnak partjai előre. 



Alkalmam volt e ])artvonalat egész hosszában beutazni Alexandriától 

 Rosetten s Damietten át Port-Szaidig. E vonalat négy részre oszthatjuk : 

 Alexandriától Abukirig terjed az első és harmadkori mész által jellemeztetik; 

 Abukirtól Rosetteig a második, mely homokpusztái által válik ki; Rosette- 

 töl Damietteig a harmadik, mely a Burlosz-tó vidéke s nevezetes ama két 

 földnyelvének geológiai alkatáról, mely elválasztja a tavat a tengertől ; a nc- 



