KGIPTOM GKOLOGlÁ.lÁHdZ. 343 



ellenkezik a folyóeval, mert nyugatról áramlik s igy a két áram eredőjének, 

 valamint ennek alapján az ily torlódási zátonyoknak északkelet és nem kelet 

 felé kellene haladniuk. 



Az épülőfélben levő delta további fejlődésére az ily módon keletkezett 

 földnyelv igen nagyfontosságú lett; a tengeráramlás ettől délre nyugodtabb 

 lőn s így az iszaplerakodás gyorsabban folyhatott. Az iszaplerakodás külön- 

 böző irányokban különböző módon fejlődik, melyet a számtalan helyi ténye- 

 zők szabnak meg s így a dtT-lta északi határvonala is egyenlőtlen volt az öblön 

 belül s legelőbbre nyúló csúcsai legelőször egyesülhettek a földnyelvvel, s ez 

 által az egykori nagy tengeröböl parti tavakká darabolódott, melyek ma is 

 egy összefüggő övet képeznek Egyptom északi partvonalán a következő sor- 

 rendben kelet felé haladva: Mariut (77,000 Ha), Abukir (14,000 Ha), Edku 

 (34,000 Ha), Burlusz (112,000 Ha), Menzaié (184,000 Ha). 



A Nilus deltáját összehasonlították más deltával, minők a Ehone-é és 

 Po-é, s általánosságban ez összehasonlítás azt eredményezte, hogy a Nilus 

 deltája azoktól csak a részek nagyságában tér el. Az összehasonlítás ily ered- 

 ményt a mai viszonyok geológiai alapon megszerzett ismerete mellett nem 

 adhat : a tenger felé a deltának nyolcz torkolata volt, tanulmányoztam a 

 helyszínén mind a nyolczat s az eredmény az, hogy e nyolcz torkolat közül 

 csak kettő fejlődik; a rosetteit szigetképzödés jellemzi, a damietteinél a bal- 

 part áradványos nyúlványok, a jobbpart szigetek képződése által fejlődik ; 

 a többi torkolatok előtt a fejlődésnek még csak zátonyképződésben sincs 

 nyoma, ez pedig eléggé jellemző eltérés a valóságos deltatorkolatoktól, me- 

 lyeket folytonos fejlődés jellemez. E tényt senki sem tagadhatta, de mert 

 a mai tengerpartot a Nilus által felépíttetnek tartották, a fejlődés elmara- 

 dását a jelenben a tavaknak tulajdoníták, melyeket uj eredetűeknek vettek 

 fel azon az alapon, hogy a fáraók idejében a tavak nem voltak ily óriások,* 

 a csatornák a tengerig nyúltak, de azután a part lassú sülyedése és a tenger 

 betörései tavakat létesítettek s az esetleg meglevők felületét növelték. Erre 

 vonatkozólag elég megjegyeznünk, hog}' a sülyedés ugyan be van bizonyítva, 

 de csak a harmadkori képletekre, vagyis az Abukirig előnyomuló mészre, de 

 ezzel ellenkezőleg a negyedkori kéj)leteken — mint azt Fuchs az isthmusra 

 is bebizonyítá — csak emelkedés észleltetett. A fentebbiek szerint a tenger 

 betöréseinek a történelmi időkben kellett lenniök, tanulmányoztam a tenger 

 és a parti tavak közlekedését, az Edku és Menzaié tavánál történelmileg 

 igazolható ténynek találtam azt, hogy a tó vize tört magának nyílást a ten - 

 ger felé, de annak nyomaira, hogy a tengernek lettek volna betörései, sehol 



'■'■'■ Ezt kell következtetuünk abból, liogy ma helyükön nagy, a tavakhoz tartozó 

 csaknem megközelíthetlen mocsarakban és ingováuyokban városok romhalmazaii'a 

 akadunk. 



(229) 



