418 STAUB MÓRICZ : 



együtt Semsey Andor iir szívessége folytán már régibb időben az intézet birto- 

 kába jutottak. 



Almás Komárommegyében a Duna partján fekszik ; ezen helység valamint 

 a Dunától beljebb fekvó' Szt.-Miklós és Szórnod, valamint délre Süttötől a Duna 

 mellett a lösz-területen fehér, vízszintes padokban lerakódott mészkő terrászai 

 vannak, mely közelebbről megtekintve a Budapest mellett levő kis-czelli mésztu- 

 fával azonosnak mutatkozik/ Eme mésztufa közönségesen kristályos és csak 

 egyes padokban erősen likacsos és szárak fonatától van áthatva ; de Süttö mellett 

 a Haraszterdőben, melynek teteje 74-7 láb tengeri magassággal bír, oly egyforma 

 szemű és réteges, hogy a délre nyiló bányákban jeles tulajdonságú fehér-márvány 

 gyanánt dolgoztatik föl. E hatalmas mészpadok magassága meghaladja a 10 — 30 

 métert is és a legfiatalabb diluvialis kor egyik hatalmas mészmocsárnak köszöni 

 lételét. A vele egykorú kis-czelli mésztufa már eddig is igen érdekes emlősfaima 

 maradványát szolgáltatta ; az almási állatmaradványok még nincsenek tanulmá- 

 nyozva ; de a mi a két falevelet illeti, az egyik Acer Pseudoplatanus L.-hez ; 

 a másik pedig Populus álba L. ama alakjához tartozik, melyet Popidus Wierzbickii 

 név alatt irtak le. Acer Pseudoplntanus-i már egy másik diluviálkorú lerako- 

 dásból ismerjük ; ugvanis a Pásztó melletti negj'edkorú tályagbóP és így az almási 

 levelek némileg öregbítik hazánk diluvialis flórájára vonatkozó ismereteinket. 



4. A karniowice-i kristályos mész növényei. ^ 



A m. kir. földtani intézet phytopaláontologiai gyűjteményének rendezése 

 alkalmával egy kis collectióra akadtam, mely kettős tekintetben nevezetes, ugyanis 

 először azért, mert magok a növények ki-istályos mészszé változtak át ; nemcsak 

 híven őrizték meg a kőzetben alakjokat, hanem a levelek meg szárak még nyomást 

 sem szenvedtek a fossilificatió folyamata alatt. E növények nevezetes voltuknak 

 daczára még a modern phytopaláontologiai kézikönjv'vekben sincsenek megemlítve 

 és csak hosszabb kutatás után akadtam arra a munkára, mely azokat leírja és le- 

 rajzolja ; pedig híres nevű paláontologus, Schenk A. a szerzőjük és a munka czíme, 

 melyben leírta: Eoemer F. Geologie von Oberschlesien (1870). 



Krakó területén, nevezetesen Karniowice és Filipowice helységek környékén 

 eme fehér vagy világos szürke finom szemcsés kristályos mészkő — 20 lábnyi 

 vastag padokat képez a porphyrtufák és conglomeratok közt. Korát illetőleg Roemer 

 azt PüscH, L. HoHENEGGER és C. Fallaux ellenében a liothliegend-hez számítja. 

 E mellett szól már az, hogy KarnioAviee, továbbá Kwaczala mellett az egész réteg- 

 összletnek fedőjét fehér márgás rothdolomit képezi ; a quarzporphyrok és a mela- 

 phyrok továbbá minden tekintetben hasonlítanak azokhoz, melyek más vidékeken, 

 nevezetesen Alsó-Sziléziában és Csehországban a Rothliegcnd-nek vannak aláren- 

 delve. A porphyrok akkor törtek ki, midőn a kőszénhegység már fölemelve lett, 

 de mielőtt a trias rétegei lerakodtak volna. Az eruptív kőzetek pusztulása folytán 

 keletkezett porphyrtufák is utalnak a Kothliegendre, mert hasonló porphyrtufák 



* K. Petkrs. Jahrb. d. k. k. geol. Reiclisaiist. Bd. X. S. .512. 

 2 Földtani-Közlöny, II. köt. 1873. 23.5. oki. 

 ^ Előadatott az 1889. május 8-án tartott szakülésben. 



(á7C,) 



