PETHŐ GYULA 1 



mult évek jártán több derék, munkabíró szaktársunk életét oltotta ki ; olya- 

 nokét, a kiknek egy része már sok jeleset alkotott és olyanokét, a kiknek 

 kutatásaiból minden kétségen kivül becses eredményeket várhatunk vala 

 a jövendőben. 



És itt elszomorodva mondhatjuk el, hogy igen csalódnak mindazok, a 

 kik a hivatás- és hivatal szerinti geológus pályáját más tudományos pályák- 

 kal egyazon mértékre fogják. Az egyidejűleg megkívántató szellemi munkál- 

 kodás és physikai erőkifejtés még a legkedvezőbb esetben is erősebben meg- 

 viseli a szervezetet, mint a kutatások, búvárkodások bármily más ágazata. 

 S minden ujabb veszteségünk keservesen emlékeztet bennünket rá, hogy 

 ugyancsak «erős munka a geológia, sok embert megemészt.)) 



Most ismét hézag támadt sorainkban, ismét kevesebben vagyunk 

 egy bajtárssal, a ki gyűjtött szellemi tőkéjét, melyet oly örömest igyeke- 

 zett a haza s a nemzet javára, minden önérdek nélkül gyümölcsöztetni, 

 magával vitte oda, a honnan visszatérés nincs többé soha 



-K -K -K 



Pethö Gyula lioporsó-heszéde Adda Iválmán ravatalánál, Pozsony- 

 ban, 1901. évi június 28-ikán. 



Mélyen tisztelt gyászoló Gyülekezet ! — E szomorú szertartás végén 

 kérem még néhány perezre becses figyelmöket ! 



A derék és szeretett kartárstól óhajtok elbúcsúzni a kir. Földtani 

 Intézet s tiszttársaim nevében, a kiknek megbízásából közös koszorúnkat 

 az imént tettem le elhunyt barátunk koporsójára, — s eljöttem hozzá még 

 egy utolsó búcsúzásra, hogy mindnyájunk nevében Istenhozzádot mond- 

 jak neki, a kit mindnyájan szerettünk! 



Szerettük és féltettük is ! Láttuk már egy idő óta csendes hervadá- 

 sát, de nem hittük, hogy elmúlása ily hamar bekövetkezik. Midőn a gyász- 

 hír hozzánk érkezett, mindnyájunkat a mély és fájdalmas megdöbbenés 

 némított el. Se fájdalmas hosszú csend után, első szavunk is az volt: 

 szegény Kálmán ! Egy pillanat csak, de egy keserves, kegyetlen pillanat, — 

 8 öröki-e szétfoszlottak hozzá fűződött szép reményeink ! 



Mert reményeket fűztünk hozzá : mert Adda Kálmán azoknak egyike 

 volt, a kiket hivatás, becsvágy és erős elhatározás vonzott a geologusi 

 pályára, hogy Magyarország földét hegyeinek alkotásában s azokat min- 

 den rejtvényeikkel együtt kutassák : hogy munkájok eredményeivel egy- 

 részt a liHzla tudományi gyarapítsák, másrészt a (n/dLorhüi élet törek- 

 véseit is támogassák. Az ő működése ennek a programmnak egészen meg- 

 felelt. És a mit ö hét éven át végzett : az híven, gondosan és lelkiismere- 

 tesen végzett munka volt. Fájdalom, hogy az utolsó évet már betegen töl- 

 tötte. De megadatott neki mégis az az öröm, hogy hosszabb üdülés után, 

 délvidéki tájakról haza térve, még gyönyörködhetett az intézet új otthona- 



