A FUTÓHOMOK MOZGÁSÁNAK TÖRVÉNYEI. 7 



rajza. Ez a rajz készen volt a ((Sárkányok Országából » czimü munkám 

 számára, de tartózkodtam a közlésétől, miután dr. Lóczy Lajos, mesterem, 

 az észlelés helyes voltát, tekintettel arra, hogy minden egyéb eddigi fel- 

 jegyzéssel ellenkezésben lenni látszik, tévesnek vélte. Az a határtalan 

 tisztelet, a melylyel iránta viseltetem s minden tekintetben elismert tekin- 

 télye visszatartottak attól, hogy véleményével ellenkező dolgokat közöljek. 

 Élt bennem azonban a meggyőződés, hogy a barkhánoknak ez a t3rpusos 

 formája, ha azok egészen szabadon mozognak s így nem szűntem meg a 

 dolog felett töprengeni s néha-néha vitatkozni is. Végül dr. Semsey Andoe 

 úr áldozatkészsége részben megoldotta a dolgot. A múlt 1901. évi nyáron 

 az ö szives támogatásával bejártam a magyarországi futóhomok területe- 

 ket. A tanulmány sokkal gyümölcsözőbb lett, mint előre várhattam volna. 

 Sok olyan kérdés világosult fel, a mely ez ideig rejtély volt s ezeknek a 

 tanulmányaimnak az eredményeit vagyok szerencsés jelenleg a mélyen 

 tisztelt Társulat elé terjeszteni. 



Első részletéül a homok mozgásának általános törvényeiről fogok 

 szólni, azután később a magyarországi futóhomokterületeket részletesen 

 fogom ismertetni. 



I. FEJEZET. 



A futólioniok-területek általános képe. 



A homok sáppadt, teljesen egj^enletes színezete, enyhe formái a leg- 

 erősebb perspektivikus csalódásokra adnak alkalmat. Azokat a rendkívül 

 lankás, 2 — 3 fokos lejtőket, a melyek a futóhomok-halmok legnagyobb 

 részén láthatók, gyakorlatlan szem alig veszi észre. Fényes, magasan álló 

 napvilág mellett semmiféle egyenetlenséget sem látunk a homoklejtökön, 

 csak azokat az aránylag meredek, 33 — 34 hajlású lejtőket vészük észre, 

 a melyek élesen mennek át a halmok egyébként rendkívül lankás lejtőibe. 

 Magasan álló Nap fénye mellett lehetetlen fogalmat alkotnunk egyszerű 

 rátekintéssel a lankás lejtök formáiról. Egészen simának is fogjuk azokat 

 hinni, a fodrok (ripple mark) finom redőzetén kivül, a melyek az előbb 

 említett meredek lej tökön kivül mindenütt bámulatos egyenletességgel 

 borítják a futóhomokot. 



Mikor aztán a nap alacsonyabbra süly ed, hogy erösebb oldalvilágítást 

 nyernek a lankás lejtőjű halmok is, akkor egyszerre megelevenedik a hal- 

 mok simának látszott lejtője s meglehetősen egyenletes és szabályos 

 halmokkal látjuk azt ellepve, a mely tüneményt méltán hasonlíthatjuk a víz 

 hullámzásához, különösen, ha meggondoljuk, hogy ezek a halmok folyton 

 előbbre mozognak a széllel, helyüket, alakjukat és nagyságukat változtatva. 

 Már a kis fodrozat is nagyon emlékeztet a víz felszínén keletkező apró 



