A FUTÓHOMOK MOZGÁSÁNAK TÖRVÉNYEI. 11 



lejtők formáitól függ, czélszerü lesz őket tanulmányunk végén venni 

 behatóbb vizsgálat alá, s most keressük meg a homokhalmok legfőbb 

 formáit. 



II. FE.IEZET. 



Barkhánok. 



Látva a mongol puszták szép barkhánjait, majd a Hoang-ho és Pei-ho 

 rengeteg törmelékkupjain tova haladó buczkákat, meggyőződtem, hogy a 

 barkhán a homokhalmok alapformája, illetőleg végleges alakja, a mely 

 tovahaladtában többé alakját nem változtatja rendkívüli okok befolyása 

 nélkül. Ez is egyike volt azoknak a tapasztalatoknak, a melyek az eddigiek- 

 kel homlokegyenest ellenkezni látszanak, mert eddig minden természet- 

 vizsgáló a szél irányára merőlegesen elnyúló hosszú gátakat, az úgynevezett 

 dünéket tartotta az alapformának. Annál nagyobb örömet okozott Walther 

 ujabb munkájának ■♦^ 125. lapján található következő kijelentés: «Az ív 

 alakú düne (Bogendüne) normális typusa a szabad térségen keletkezett 

 homokhegynek, mindenütt elő kell állnia a hol szélhajtotta homok hal- 

 mozódik fel, s valamennyi többi düne-formát törvényszerüleg (prinzipiell) 

 az ív alakúról kell levezetnünk." A mely kijelentésével Walther a «Denuda- 

 tion in der Wüste») czimű klasszikus munkájában kifejezett nézeteitől 

 lényegesen eltér. 



A mint ennek a kijelentésnek alapján kezdjük el a homokformák 

 vizsgálatát, azonnal egészen más, rendszeres eredményekre fogunk jönni 

 s minden egyes alakot genetikusan tudunk osztályozni. 



Ha valamely egészen szabadon fekvő, sík térségen homokhalom 

 áll, s azt állandó, egy irányú szél kezdi megbontani, a halom azon- 

 nal alakját kezdi változtatni. Minden egyenetlenség kisimul rajta, . a 

 szélnek kitett oldalon az által, hogy a rendetlen tagozatokat elpusztítja a 

 szél, a szélárnyékos oldalon pedig a rendetlenséget betemeti a másik 

 oldalról hozott homok. Amellett a halom, ha túlságosan magas volt, ala- 

 csonyabbá lesz, némi homokot pedig egészen elvisz róla a szél. Túlságosan 

 erős vihar a halom tetejéről is elragadja s jókora utón viszi magával a 

 homokot a levegőben, de a legtöbb homok a halom két oldalának lábánál 

 távozik el. Végül felvesz a halom olyan alakot, hogy azon többé a szél 

 nem változtat, legfeljebb méreteit csökkenti, a mennyiben elvisz róla 

 homokot; vagy pedig ha más halmok is vannak a közelben, azokról esetleg 

 többet hoz, mint a mennyit a vizsgált halomról elvisz s ezzel a halom 

 nagyságát növeli. A szélnek kitett oldalról folyton viszi a szél a homokot 



* Gesetz der Wiisteiibildung. 



