V2 



CHOLNOKY JENŐ : 



* -o-&ap- 



s a másik oldalon lerakja. Ezzel a halom folytonosan előre mozog, de 

 alakját nem változtatja. Ez az alak a homokhalmok typusa s effelé törekszik 

 minden alak. Nevezzük ezt az alakot typuso!^ harkhánna]:. Ritkán fogjuk 

 a sivatagokban találni, mert mindenféle egyéb körülmények is közre hatnak, 

 mint : a talaj egyenetlensége, a barkhánok túlságos sűrűsége, a talaj és a 

 homok nedvessége, növényzet stb. stb. Olyan helyeken fogjuk őket külö- 

 nösen találni, a hol már elhagyták az igazi sivatagot, kiértek annak szélére, 

 de még nem kötődhettek meg. Kisebbeket gyakrabban találunk, mint 

 másodrendüeket valamely nagy düne hátán, vagy folyók homokjából fel- 

 verve, a nag3^ok azonban nem közönségesek. 



Vizsgáljuk meg először is elméletileg, hogy milyen lehet a typusos 

 barkhán alakja? Világos, hogy először is alaprajzi alakja symmetrikus 

 lesz olyan tengelyre nézve, a mely a szél irányával párhuzamos. Másodszor 

 pedig világos, hogy alaprajzi alakjának lesz két olyan érintője, a mely a 

 szél irányával párhuzamos, miután azon a helyen, a hol a homok a barkhán 



lábánál elhagyja a halmot, ott ennek a homok- 

 nak útelemei végül is a szél irányával egybe fog- 

 nak esni. Harmadszor az is önkényt követke- 

 zik, hogy az alaprajzi alak a halom szél felőli 

 oldalán olyan lesz, hogy abban töréspontok, 

 visszatérő pontok és inflexiós pontok nem fognak 

 előfordulni. 



Ha valamely fuj tatóból egy csomó levegőt 

 nyugodt légkörbe kilökünk, a kilódított levegő- 

 molekulák folyton csökkenő sebességgel mozog- 

 nak előre, míg végre teljesen megállnak. A súr- 

 lódás és a levegő összenyomódása folytán kelet- 

 kezett ellenállás a mozgást teljesen megszünteti. 

 Tudjuk, hogy a levegőnek ez az ellenállása a 

 sebességtől függ, de még nincsen ez az össze- 

 függés sem elméletileg, sem gyakorlatilag telje- 

 sen megállapítva. — E szerint (2. ábra) az A pon- 

 ton kilökött levegő /j idő múlva B^-he t,^ idő 

 múlva />j helyre és így tovább jut, folyton csökkenő sebességgel. A sebes- 

 ség csökkenésének törvényét nem tudjuk, csak annyit ismerünk róla, hogy 

 végeredménye v=o lesz, vagyis a mozgó levegötömeg végre tn idő múlva 

 megáll, Bn helyen. 



Ha most a levegő nem nyugodt, hanem valamely V 8el)ességgel 

 mozog az ABn irányra merőlegesen, állandó sebességgel, világos, hogy ez a 

 mozgás magával fogja ragadni az A pontból kilódított tömeget is. A tömeg 

 tehát /, idő múlva nem iS,-be, hanem Cj-be jut, í., idő multán CVbe s végül 

 /„ idő után ^.'„-helyre, a mikor teljesen megszűnvén az ^1 helyen nyert 



2. ábra. 



