A FUTÓHOMOK MOZGÁSÁNAK TÖRVÉNYEI. 



15 



hogy a barkbáü többé alakját ne változtassa, tehát típusos barkhán 

 legyen. 



Nézzük már most, miképen egyezik az itt tárgyalt elméleti okoskodás 

 a tapasztalattal. Világos, hogy egészen kifejlődött, típusos barkhánt csak 

 olyan halmok közt fogunk találni, a melyek teljesen szabadon meglehetős 

 messze eltávoztak. Ilyen barkhánok voltak azok, a melyeket Lama- 

 miao mellett láttam, ilyenek voltak a Pei-ho törmelékkupján látottak, 

 ilyenek azok, a melyek Pest megyében, Izsák és Szabadszállás vidékén, 



3. ábra. 



a Bikatorokban láthatók s végül ilyen a deliblatí homokpusztán is található, 

 Gerebencz vidékén tartós szél idején, de csak kedvező körülmények közt. 

 Hóból való barkhánokat a Balaton jegén láttam, s egyet ezek közül 

 pontosan felmérve, a 3. ábrán mutatok be. Ezt érdemes közelebbről meg- 

 tekintenünk.* 



* 1901 februárius havának végén képződtek ezek a szép barkhánok a Balaton 

 jegén, illetőleg a fölé fagyott kemény havon, mely a lépés alatt alig szakadt be. 

 A kemény hó érdessége egyik oka, hogy a barkhánok képződhettek, a sima jégről 

 a szél teljesen lesöpri a havat. A barkhánt alkotó szemek és a talaj között kell 

 lenni legalább akkora snrlódásnak, mint a barkhánt alkotó anyag szemeinek egy- 

 más közt való súrlódása. — A hóbarkhánokat azon alkalomból tanulmányoztam, 

 hogy szerencsém volt báró Eötvös Lóránd urnák a Balaton jegén végzett gravi- 

 tácziós méréseiben részt vennem. 



