16 OHOLNOKY JENŐ : 



Azt látjuk, hogy a barkhán alaprajzának átlagos határa ellypsis, a 

 melj'nek egyenletét is sikerült megállapítani : 



y2 = 0-4994 X — 0-035038 x ^ 



Az eg3'enlet a barkhán csúcspontjára (A) van vonatkoztatva, az X 

 tengely a barkhán hosszanti tengelye a _B és C pontokat számítás szerint 

 kaptuk. A rajzon a vonalkázott rész a régi firnes hó, a fehér a friss « futó » -hó. 



A barkhánon egymással párhuzamos gerinczeket látunk, a melyek 

 nem állnak merőlegesen a barkhán tengelyére s távolságuk majdnem 

 pontosan 86 cm. Ezek korábban képződött fodrok, a melyek a hó felszínén 

 sokkal nagyobbak, mint a homok felszínén. Ezeket a fodrokat (ripple- 

 markokat) korábbi szél készítette, a melynek iránya valami 35" -kai tért el 

 annak a szélnek az irányától, a mely a barkhánt készítette. Ezeknek a 

 fodi-oknak a végeit azután az új, erősebb szél legörbítgette s így az általános^ 

 barkhán-formába beleillesztette. (A hóbarkhánok fényképei nem sikerültek 

 annyira, hogy reprodukálhatók volnának.) Persze rendetlenségek és válto- 

 zatok fordulnak elő bennük, de hisz a hó nem is olyan egyenletes anyag, 

 mint gondolnók, mert az összefagyása lényegesen megváltoztatja ellen- 

 álló képességét. x\z olvadozó, firnes hó szemecskéi momentán összefagy- 

 nak s ezzel a lazaságot megszüntetik. Minél hidegebb, porosabb a hó, 

 annál hosszabb barkhánt kaphatunk, ha pedig a hó 0°-ú s amellett szemei 

 már nagyok, akkor rövidebb barkhán éjDÜl. 



A homokbarkhánokon finomabb külömbségeket fogunk tapasztalni, 

 miután a szemek nagysága tulajdonképen elméletileg csak annyiban van 

 befolyással, hogy ha a homokszemeket gömbalakunak vesszük, azoknak 

 felülete a kis gömböcske sugarának négyzetével, míg köbtartalma a sugár 

 harmadik hatványával áll arányban. Már pedig a szél támadó képessége 

 a felülettel a homokszem súlya pedig a köbtartalmával áll egyenes arány- 

 ban. Világos tehát, hogy a homokszemeket annál könnyebben mozdítja a 

 szél, minél kisebbek azok. Ámde a homoknak sugarában olyan nagy 

 külömbségeket nem fogunk találni, mert a finomabb szemecskéket por 

 alakjában úgyis teljesen elviszi a szél (extrém alakja a barkhánnak, a mely 

 teljesen elnyúló tt vonallá s mint ilyen, egyenlő sebességgel halad a széllel). 

 E szerint durvább szemű homokból valamivel rövidebb, finom szemű 

 homokból valamivel elnyultabb barkhánok keletkeznek. 



Ismételten hangsúlyoznom kell, hogy a szél sebessége csakis a 

 barkhán előre való mozgásának sebességét növeli, mig a barkhán alakjára 

 valószínűleg semmi befolyással sincs, legfeljebb annyiban, hogy a súrlódás 

 a sebességgel nem arányosan, hanem talán négyzetesen növekedik.* 



* A barkhánok méreteire azonban mindenesetre befolyása A'an a szél erőssé- 

 ségénck. A szél azonban nem egyenletes sohasem s így alakváltozások is kétség- 

 telenül vannak. Az összefüggés nagyon komplikált. 



