A FUTÓHOMOK MOZGÁSÁNAK TÖRVÉNYEI. 17 



Megváltozik azonban a homokbarkhán alakja, ha nem a levegő, 

 hanem valamely más, a levegőnél sürübb anyag a mozgató közeg. így pl. 

 a vízben a homokhalom typusos barkhán alakja a zátony, a mely sokkal 

 elnyultabb, mint a szél által készített barkhán. Még erre a kérdésre vissza 

 fogunk térni. 



Rá kell térnünk még a typusos barkhán alsó felének ismertetésére. 

 Addig már jutottunk, hogy a barkhán alaprajza a szél irányához érintőle- 

 gesen átmegy, sőt a levegő összenyomódása folytán azon az érintőleges 

 irányon túl is görbül. A barkhán teste körül futó légáramlás tehát még 

 egy ideig hatással van a barkhán homokszemeire. A halom alsó vége felé 

 a szétválasztott levegőáramok egymással ismét egyesülni törekesznek s 

 befelé, egymás felé kezdenek fordulni, még egy darabig súrolva a halom 

 felszínét. Majd elhagyják a homokhalom felszínét s egyesülve ismét nor- 

 málisan folytatják pályájukat. Azoknak a helyeknek a sora, a hol a lég- 

 áram-szálak elhagyják a halom felszínét, ismét egy olyan vonalat állapí- 

 tanak meg, a melynek men- r :::^-^ ^ 

 tén a barkhán felszínéhez 

 húzott olyan érintők, a me- 

 lyek a barkhán hossztenge- 

 lyét is metszik (mint az 4. 4, ^^1^^.^ 

 ábrán T vonal a H ponton 



érint, s ponton metszi a tengelyt) mind egy pontban futnak össze, 

 mert hisz ez a vonal is egyenlő ellenállású vonal, t. i. ellenállása = 

 0. Ez a vonal a barkhán oromvonala. Ezen túl a homokot nem moz- 

 dítja a szél, az helyén marad s így az előre haladó barkhántól eltemette- 

 tik, majd a mikor az előre haladó barkhán teljesen elnyelte ezt az orom- 

 vonalon túl levő tömeget, akkor helyén ür marad, a mit a barkhán teste 

 lehetőleg meredek oldalakkal határol. A homok nem áll meg meredekeb- 

 ben 3^ — 38 foknál, a mint már említettem s innen szárm^aznak azok a 

 meredek lejtők, a melyekről már mondottam, hogy a felületes szemlélőnek 

 annyira lekötik a figyelmét, hogy miattuk a barkhán többi, lankás oldalú 

 részéről úgy szólván tudomást sem szerez. Pedig ez a meredek oldalú 

 kivágás a barkhánok sokkal kisebb része, mint az a nagy hátulsó paízs, a 

 melynek morphologiájával az előzőkben próbáltunk foglalkozni. 



A barkhán ép része annak lábánál sokkal jobban előre nyúlik, mint 

 a barkhán teteje s ezt az előre nyúló két kart nevezik az észlelők « sarló- 

 karnak » (Sichelarm). Legkitűnőbb észlelőink rajzaikban feltüntették, hogy 

 ezek az előre nyúló karok nem valami különálló dolgok, hanem külső 

 felületük csak a barkhán felületének folytatásai. 



A szél befordulása a barkhán két oldalán különösen szépen mutat- 

 kozik olyan barkhánokon, a melyek még a fejlődés stachumában vannak. 

 Azok a barkhánok ugyanis, a melyek még nem nyújtották eléggé előre és 



Földluni Közlüny. XXX 11. köt. 1902. ^ 



