A FUTÓHOMOK MOZGÁSÁNAK TÖRVÉNYEI. i27 



gáton történik, a melyet a német mérnökök és geológusok ((Vordüne)> 

 néven ismernek s a melyből hordja el a szél a homokot az igazi düne fel- 

 építéséhez. Ha a homok nem a tenger partján, hanem a folyó partján 

 terem, akkor a ((Vordünew a folyó irányával s az első dünelánczok szintén 

 a folyó irányával lesznek párhuzamosak. 



A Deliblat dünéi a legmunkaképesebb szél, a kossava irányára 

 merőlegesen helyezkedtek el, miután a homok itt nem egy vonalon, 

 hanem egész felületen született. 



Változatosabb azonban az eloszlása azoknak az elemi dünéknek, a 

 melyek a nagy dünék lankás lejtőin keletkeznek s a melyek annak felszi- 

 nét olyan hullámzatossá teszik s a melyek a sivatag képződményeiről 

 nyújtanak felvilágosítást. 



A deliblati homokpusztán a kötött homokterület rendesen éles 

 vonallal határolódik s így kezdődik a szabadon mozgó nagy düne. A szél 

 tehát első támadását azon a meglehetősen szabálytalan görbe vonalon 

 kezdi meg, a mely a düne szabad homokjának a határa. Az első düneláncz 

 ennek mentén fut, hacsak nem nagyon fordul a szabad homok határa a 

 széllel egy irányba. A második düneláncz már valamivel jobban a szélre 

 merőleges irányban fordul s ez így megy tovább, mígnem a távolabbi 

 düne-lánczok már teljesen merőlegesen húzódnak a szél irányára. (Meg- 

 jegyzem már itt, hogy ezek a düne-lánczok csakis kezdetben összefüggő 

 gerinczek, később a szél szétszaggatja őket). Miután 1. a düne lejtői 

 mindig állandó mértékűek, akár mekkora legyen is a düne, )2. miután 

 a homokot mindenütt megbolygatja a szél, tehát két düne-láncz között 

 nem maradhat érintetlen terület, 3. miután a száraz homokréteg vastag- 

 sága mindenütt majdnem tökéletesen egyenlő, ebből következik, hogy 

 az eleinte rendetlenül induló hepe-hupásság végeredménye az lesz, 

 hogy meglehetősen egyenletes méretű, az elébb ecsetelt sorozatokban 

 elhelyezkedett dünelánczok épülnek. 



A dünék sorozatos, hullámszerű elhelyezkedése tehát nem valamely 

 hullámszerű mozgás eredménye, hanem kényszerű következményei a dünék 

 mechanikai törvények által szabályozott alakjának s a rendelkezésre álló 

 homokréteg egyenletes vastagságának. 



A dünék azután természetesen folyton nőnek, a hátulsók utóiérik az 

 elsőket, eltemetik, mert a szél jobban éri a hátulsókat, mint az elülsőket, 

 nagyságuk folyton nő, mert a nedves részig kifútt homok száradni kezd, 

 új homokanyag járul a düneképződéshez, s a szél tartós és erős, csakhamar 

 hatalmas, meglehetősen egyenletes méretű gátak keletkeznek a szélre 

 merőlegesen, a homok termelőhelyén. 



Ne higyjük azonban, hogy ezek a dünék valami nagyon egyenes 

 vonalú, szabályos gátak. Sőt ellenkezőleg ! Oromvonaluk kígyózó vonal, 

 alaprajzuk ehhez hasonló, de valamivel laposabb görbületű a meredek 



