A FUTÓHOMOK MOZGÁSÁNAK TÖRVÉNYEI. 



35 



tartóztatta s emiatt a halom szokatlan magasságúvá lett. Mozdulatlansága 

 miatt záródtak be karjai, a mit könnyű megérteni, mert hisz tudjuk, hogy 

 a barkhántól szétválasztott szél a barkhán mögött ismét egyesül. Ennek a 

 buczkának az alakja azonnal ismét a rendes barkhánná változnék, ha a 

 facsoportot a tetejéről eltávolitanók. 



Sokkal nagyobb fontosságú és egészen más tünemény az, a mi a 

 teljesen kötött buczkaterületek alakulatait szabályozza. Ez a rendkivül 

 fontos tünemény az árkos kifuvás, vagy a szélharázdák keletkezése. 



Akármiféle homokhalmot támadjon is meg a szél valamely helyen, a 

 megtámadott helytől kezdve a halmon végig barázdát vág s mindaddig 

 nem szünetel, a mig a halmot teljességgel keresztül nem fürészelte. Az 

 árok rendesen addig mélyed, a mig az összegyűlt concretiok, vagy a mélye- 

 dés miatt összegyűlő nedvesség folytán bujábban tenyésző növényzet a 

 homokot teljesen meg nem köti. 



A ketté vágott halom két fele aztán sokáig megköt íre állhat, mígnem 

 a szél ismét ki nem kezdi valamelyiknek, természetesen a szél felé fordított 

 végét. A mint a végéről a védő takarót eltávolította, azonnal megkezdi a 

 sebzett helyen a homok kifuvását. Kifújja a száradó szemecskéket a fák 

 gyökerei közül, a fa elvész, elszárad, majd bele omlik a szél vájta mélye- 

 désbe. Ez az első győzelem. A kifuvás tovább folyik, a többi fa is áldozatul 

 esik, a kifutt homokkal pedig az előzőket betemeti szép garmadát építve a 

 halom szélárnyékában fekvő lejtőjén. 



A deliblati puszta jól megkötött éjszaknyugati felén teméntelen 

 példát látunk erre a fontos és eddig nem méltatott tüneményre. A 19. ábra 



19. ábra. 



ennek a tüneménynek magyarázatára szolgál. A II. tábla 1. képe a deh- 

 blati puszta Flamunda nevezetű legvadabb részen levő egyik ilyen kifuvást 

 mutatja és pedig annak szélbarázdáját, míg a 20. ábra ugyanannak garma- 

 dáját tünteti fel. A garmadának előre nyúló sarló-karja is kezd támadni. 

 A szélbarázda kissé megkötődött a fenekén nőtt növényzet s az összehal- 

 mozódott konkrecziók s a mésszel összeczementeződött homokkő cserepek 

 (Ortstein cserepek) miatt, a melyek valószínűleg első sorban kötötték meg 



3* 



