TÁRSULATI ÜGYEK. 75 



rétegek a pálmalevelet tartalmazó homokkővel a clanien f/ariiiindcii cincleléhe 

 oszthatók leginkább be. 



Végül előadó vázolja röviden a terület tektonikai viszonyait és a kréta- 

 tengernek elterjedését a nyugaterdélyi hegységben. 



Halaváts Gyula — bár nem látta — mégis tagadja, hogy az alkenyéri 

 vörös-tarka agyag oligoczénkorú lenne, mivel a nyugaterdélyi oligoczén nagy 

 részéről már kiderült, hogy az nem oligoczén, hanem alsó mioczén és más egyéb. 

 Pujon a felső krétára települve szintén előfordul vörös agyag, melyet ő a krétá- 

 hoz számít, s miután Alkenyéren e kréta fölött a vörös agyag szintén concor- 

 dánsan van települve, azt hiszi, hogy az is a krétához tartozik. 



BöcKH János azt hiszi, hogy az alkenyéri vörös agyagot — melyet egy ízben 

 ö is látott — jogosan lehet ahhoz a képződményhez sorozni, melyet általánosan 

 mint oligoczént ismertek eddig. 



Pethő Gyula dr. az előadottakból örömmel veszi ki, hogy Magyarország 

 felső krétafaunája Pálfy tagtársunk kutatásai által ismét oly érdekes lelethelyek- 

 kel szaporodott, a melyek segedelmével mind több-több világosság derül azokra 

 az állapotokra, a melyek a kréta periódus végén uralkodtak, és a melyek ama 

 tengerek kiterjedéséről hova-tovább annál szabatosabban tájékoztatnak ben- 

 nünket. 



Pethö dr. főképen két érdekes jelenségre hívja föl a figyelmet. Az egyik 

 az, hogy az Alvincz — Borsómezö — Alkenyér környékén föltárt faunában oly fajok 

 fordulnak elő, a melyek Dél-Indiában, Beludzsisztánban s a Péterváradi hegy- 

 ségben (a csereviczi hyper-senon-rétegben) is megtalálhatók, mint a Voíiitithcs 

 iteptemcostata és az Eriphyla sabplanissinia. A Cardíioii IJuclouxi a délfranczia- 

 országi (Auzas és Ausseing, Haute-Garonne) s a spanyolországi (Figols, Cata- 

 loniában) garumniennel közös, de a csereviczi hypersenonban is typusos példá- 

 nyokban fordul elő. A f'ecfcn Krcitnen eddigelé csupán a csereviczi hypersenon- 

 ból ismeretes közös faj. Néhány olyan fajon kívül, a mely különféle változatban 

 Európaszerte, sőt szinte az egész világon előfordul a felső krétában (Ncitlta 

 (/luidricostata, Inocerarnus Crijm, Astarte síniilis, Tuntrlla Har/t^iioiiaiia. Actaeo- 

 itrlla r/ig((ntect), tehát azt látjuk, hogy a felső kréta déli fáciesei sokkal bensőbb 

 kapcsolatban voltak egymással, mint eddigi tudomásunk szerint föltehettük. 



Ép ily nevezetes az a másik jelenség, hogy Pálfy dr. tagtársunk kimuta- 

 tása szerint feltűnő sok oly faj található a leirt faunában, mely a felső kréta 

 északi fáciesében többfelé s bŐven előfordul, míg a déli fáciesben igen ritka 

 jelenség s belőlük csak egy-kettő és az is ritkán található vagy egyáltalában 

 hiányzik a faunákból. 



LóczY Lajos dr. örömmel és élvezettel hallgatta Pálfy dr. tartalmas előadá- 

 sát és elmondja, hogy annak eredményei minő gondolatokat keltettek föl benne. 

 Az alvincz — alkenyéri rétegeket Pálfy discordans helyzetben lelte a felgyűrt 

 régibb krétán, még pedig szintes fekvésben és csupán vetődésekkel megzavartán. 

 Egyszersmind constatált fjordszerü elnyúlásokat a bihar — erdélyi érczhegység és 

 a szebeni hegység között. Tektonikailag e felső krétarétegek helyzete tehát azo- 

 nos a marosvölgyi gosaurétegekkel, melyek Lippától kezdve egészen a Bihar- 

 hegység szívébe, az Aranyos forrásvidékóig keskeny vonulatként összefüggően 

 nyomozhatok. A míg azonban a marosvölgyi egynemű felső krétának gosaueme- 



