190 K PETHŐ GYULA. 



J4. sz. 33*0 — 38'0 m. mélységig : Igen finom, hamvas barnás szürke, iszapos qiiarcz- 

 homok. (A megelőzőhöz igen hasonló, de még finomabb szemű.) 



do. sz. 38-0 — 42*0 m. mélj^ségig. Fölszinre kerültekor összenyomott s ennek követ- 

 keztében erősen megkeménykedett, igen finom homokos, kissé porózus és 

 kissé agyagos, világos kékes szürke iszap. 



i6. sz. 42'0 — 43'5 m. mélységig : Ugyanolyan mint a megelőző, de kissé sötétebb 

 kékes-szürke iszap. 



17. sz. 43"5 — 45'0 m. mélységig : Laza, kékes -barnás szürke, kissé durvaszemű és 

 iszapos quarczhomok. 



i7.* sz. 45"0 — 46'0 m. mélységig : Ez nincs meg a í'úró-próbák sorozatában, de lát- 

 tam az állomáson ( 1900. X. 20) : Zöldes-szürke, homokos, agyagos iszap. 

 Összenyomás után megszáradva igen megkeménykedik. A téglaalakra ido- 

 mított próba ottlétemkor már szinte kőszilárdságúvá vált. 



JS. sz. '? 45'0 — 51'0 m. mélységig : Éles szemű, kissé iszapos hamvas-szürke (juarcz- 

 homok. Jelenleg ez a réteg szolgáltatja a vizet. 



iti*. sz. 50*0 — 51*0. m. mélységig : Az állomáson (1900. X. 20) látott s még az ere- 

 deti kiöntö helyén heverő anyag szerint, valamint a munkások egybehangzó 

 állítása szerint is, a megelőző próba után még igen világos szürke, tiszta 

 quarczhomok következik, melyben itt-ott egy-egy magnetit szemecske látható. 

 A munkások megfigyelése szerint ebből az egy méteres tiszta homokrétegből 

 fakad a kút vizének fő forrása. Az anyagból a szatmári osztályméruökség 

 próbái közt nincs kül-ön mutató példány, de jellemére nézve, iszaptalanságát 

 leszámítva, teljesen megegyezik a megelőző számúval, melynek határa közé 

 tartozik. 



jy. sz. 51"0 méteren alul következik : Igen aprócska és parányi quarczszemecskékkel 

 s itt-ott néhány piczinyke csillámlevél töi'edékkel tarkázott, tömött, sötét 

 barna-szürke agyagos iszap, melyben andesit-tu/(( zárványkák, illetőleg erő- 

 sen lekopott andesit (angit-andesit) kavicskák láthatók. Ez a kútnak alsó, 

 vízrekesztő (vízelzáró) fenék-rétege. 



Ha most e próbákból tanulságot akarunk meríteni s a fúrással föltárt 

 rétegek jelleméből következtetést igyekszünk vonni: mindenekelőtt azt 

 vesszük észre, hogy az anyaga egyik rétegnek sem olyan, a melyet viz- 

 hordozta lerakodásnál egyébnek lehetne tekinteni. A fenékrétegen kívül 

 biztos vizrekesztö réteget alig lehet kiválasztani a sorozatból, hanem ha a 

 15. számút (38 42 m. mélységbelit) és a 17.* számút (45 — 45 m. mélys.) 

 tekintjük ilyenekűl. De minthogy a fúrást magánvállalat végezte, melynek 

 följegyzése vagy a fúró-naplója nem jutott kezünkhöz, e rétegek vizrekesztö 

 szerepét s a közbül elterülő homokréteg vízböségét nem ismerhetjük. Csu- 

 pán annyit állapíthatunk meg, hogy annak a nyolcz méteres rétegcsopor- 

 tocskának' a határai között kell a felső vízrekesztő rétegnek lennie. 



A rétegek anyagát tekintve a i. számú (il — 3 m. mélységbeli) képződ- 

 ményre már fentebb nyilvánítottunk véleményt. A vízrekesztő fenékréteg 

 anyagára nézve azonban fölmerülhet az a kérdés, vájjon honnan kerültek 

 bele az aprócska andesit-kavicsocskák ? E zárványok kicsinj^sége és erősen 

 kopott volta már magában is azt tanúsítja, hogy messze tájról hordhatta a 

 víz idáig. Ila tekintetbe vesszük a vízjárás irányát és e mellett a Nagy- 



