A TRIAS-KOKÚ TABULATÁKRÓL. 197 



bakonyi faj kitölti azt a hézagot, a mely a pal^ozoós és a jurabeli chae- 

 ti'fidák között volt. A mo7iticuliporák Heteroti-yjia alneme főkép a silur- 

 ban gyakori, a mesozoicumban Vinassa új alakjai a legelső fajok, kmono- 

 triipákat eddigelé főként a silurból és a salt-rangeból ismertük, a triasban 

 az első typusos inonotri/pát Haug mutatta ki Kecoaro kagylósmeszébőLMost 

 Vinassa igen változatos és gyakori fajokban találta meg ezeket a vesz- 

 prémi Jeruzsálemhegy márgájában. Ezen nioiioli-i/pdk között igen érdekes 

 az egyik DíanuUU'i^, a melyet külsőleg is alig különböztethetünk meg 

 attól a silurbeli LicJieiiald-tól, a melyet Hall J. az északamerikai Niagara- 

 csoportból bri/ozoa gyanánt írt le, de a melyet Zittel a rnonticuliporál,- 

 hoz sorolt. A steiiojiorál: főként a szénmészben és a zechsteinben gyakoriak, 

 a mesozoicumból a Stenopora Kochi az első leirt faj, a melyet Vinassa 

 a Stenopora td^nianicD^iíi NicHOLs.-faj rokonának tart. 



Mindezekből kitűnik, hogy 1. a triasba tartozó lahuhitdk szorosan 

 csatlakoznak a palaeozoós tabulata -nemekhez, úgy hogy új nemeknek 

 fölállítását egyik szerző sem tartotta szükségesnek ; 2. hogy ennélfogva a 

 triasban talált, eddig ismert tabnlafdkhmt hiában keresnők az összekötő 

 kapcsot a paheozoós idbulatdk és az élő alcijoiuindk között. 



Záradékul itt közlök egy új fajt, a melyhez dr. Pethő Gyula m. kir. 

 főgeologus úr szívességéből jutottam. Ez az új alak a biharmegyei Vaskóh 

 trias-meszéből került ki, a melyből Pethö úr a többi között gazdag koráil- 

 és spongia-faunát gyűjtött. Ez a fauna legjobban a Sct.-Cassian és a vesz- 

 prémi Jeruzsálemhegy faunájával egyezik és így a vaskóhi mészkövek 

 helyét a noricumi (Bittner ladin- emelete) és a karniai emeletek határán 

 kereshetjük, a mit különben Pethő dr. egyéb fossiliák alapján már régen 

 megállapított. Ezt az új tabulata -alakot az után a veszprémi Jeruzsálem- 

 hegy anyagában is megtaláltam, és így mindakét termőhelyről való alakot 

 e helyütt, együttesen írom le. 



MonotvyiKi JPetJwi n. sp. 



Alma nagyságú törzs, a melynek felületét méhsejtszerű kelyhecskék 

 borítják. A kelyhecskék, szabad szemmel nézve, hatszögleteseknek látszanak, 

 azonban már kézi nagyító alatt is feltűnik szabálytalan és lekerekített 

 sokszögletes alakjuk. A felület egy négyszögcentiméter terére átlagosan 

 120 kelyhecske esik. A legtöbb kelyhecske általában megegyező nagyságú, 

 csak itt ott látszanak közöttük kisebb sejtek. Faluk, így kívülről nézve, 

 teljesen tömöttnek látszik, még kézi nagyító alatt is, a mint ezt a mellékelt 

 rajz 3. ábrája mutatja. 



A keresztül metszett törzs (2. ábra) hosszú csövecskéket mutat, a 

 melyek alulról sugarasan ágaznak szét s többé-kevésbbé merőlegesek a 

 felületre. 



Földtani Közlöny. XXXíl. köt. l'.m. 1'* 



