202 K TUZSON JÁNOS. 



dák között feketés kitöltésű sejtek is láthatók. Ezek az egyszerű gyanta- 

 járatok. 



A sugárirányú hosszmetszeteken (,2. kép) itt-ott felismerhetők voltak 

 a tracheidák nagy, kerek szádu, egy vagy. két sorban álló udvaros gödörkéi. 

 A tracheidák között az évgyűrű különböző rétegeiben meglehetős 

 egyenletesen elosztva egyszerű gyantajáratok láthatók (i. kép d), a melyek 

 amazoknál sokkal rövidebb és merőleges végfalakkal záródó parenchymás 

 sejtekből állanak. Sugárirányú falaikon a tracheidák udvaros gödörkéinél 

 jóval kisebb, egyszerű, kerek gödörkék látszanak és sötét színű, többnyire 

 feketés, néha sárgásbarna, szétszórtan álló kitöltéseik által a mikroskop 

 alatt azonnal felismerhetők. 



A sugárirányú metszeteken minden 2 — 36, átlag pedig minden 14 

 tracheidasorra jutott egy ily egyszerű gyantajárat. 



A bélsugarak falszerkezete a sugárirányú metszeteken sem volt tisz- 

 tán kivehető. Annyit azonban meg lehetett állapítani, hogy parenchymás 

 sejtekből állanak, melyek egyszerű kerekded, vagy ellyptikus gödörkékkel 

 bírnak, a mik egy vagy két sorban foglalnak a sejtek hosszában helyet. 

 Egy tracheida szélességére e parenchym sejtekben — a mennyire kivehető 

 volt — 1 — 4 gödörke esik. Hogy ezek a gödörkék nem bírtak- e áludvarok- 

 kal ; hogy a bélsugársejtek az egyszerű gyantajáratok felé, valamint egy- 

 más között mily gödörkékkel bírtak, az az elmosódottság miatt nem volt 

 kivehető. 



A húr irányú csiszolatok a legelmosódottabb képet adták s ezekről 

 mást nem lehetett megállapítani, mint nagy nehezen azt, hogy a bélsugarak 

 egysorosak, 2 — 39 sejtnyi magasak ; legnagyobb részüknél azonban az egy- 

 más felett álló sejtek száma 25-nél kisebb. Az egyszerű gyantajáratok leírt 

 szerkezetét természetesen ezen a metszeten is fel lehetett ismerni. 



A leírt s lerajzolt jellegek alapján a budakeszi kövület egy még le 

 nem írt fossilis fa-fajt képvisel, melynek behatóbb meghatározása és leírása 

 elé azonban akadályt gördít a már említett ama körülmény, hogy a fa 

 szerkezetét az elmosódottság miatt a kellő részletekig pontosan nem lehe- 

 tett megállapítani. Ezért e faj behatóbb leírásával s elnevezésével várnunk 

 kell addig, a míg jobban megtartott szerkezetű példányokra akadunk. 



A fennebbiekben megadott jellegeket véve szemügyre, az évgyűrűk 

 leírt sajátságos szerkezetét, úgy vélem, faji (speciphicus) jellegnek kell 

 tekintenünk s a nem (genus) megállapításához az elemi alkotó részek 

 milyenségét kell alapul vennünk. 



Tekintve most már ezt, vagyis különösen az egyszerű gyantajáratolvut 

 s a bélsugarak felismerhető szerkezetét a budakeszi kövületet a fossil-íák 

 között, a krétától kezdve előforduló (MprcsKiDOxi/loiiok csoportjához, vagyis 

 a czijirns typusú fákhoz kell soroznunk. 



A recens fák nemei közül pedig, kövületünk szerkezete különösen a 



