i204 D! TUZSON" .TÁKOy. 



kül hirtelen következő tracbeidasor képezi, első pillantásra elárulja, hogy 

 tji/öLcrfdval van dolgunk, s arra enged következtetni, hogy a törzs határo- 

 zottan kifejlett vezető- és szilárdító-rétegekkel bíró évgyűrűkből állott. 

 A megvizsgált darabokon az évgyűrűk vastagsága igen változó : egy 8-5 

 mm. vastagságura, egy ű mm.-es következik és erre egy 7 5 mm.-nél vasta- 

 gabb. Ez utóbbi ugyanis nem teljes. 



A keresztmetszeten a tracheidák között láthatók a bélsugarak (o. kép 

 r), melyek e metszeten egy sorban elhelyezett s a sejtfalaknak majdnem 

 egész szélességét elfoglaló, egyszerű, kerekded, vagy ellyptikus gödörkéket 

 mutatnak. 



A bélsugarak elosztása változó és pedig minden 1 — 10 tracheida- 

 sorra — átlag pedig minden 4 sorra — esik egy-egy bélsugár. 



A keresztmetszeten helyenként jól felismerhetők a tracheidák sugár- 

 irányú falaiban az egyenként, vagy két sorban elhelyezett udvaros gödör- 

 kék metszetei. 



A sugárirányú hosszmetszeten (4. kép) a tracheidák falaiban udvaros 

 gödörkék foglalnak helyet. Előfordulásuk tömöttség tekintetében változó, 

 majd egy vagy két sorban tömötten egymás mellett állanak, majd egy sor- 

 ban ritkábban s egyes részecskéken hiányoznak is. Az egy sorban tömötten 

 álló gödörkék fent és lent összelapítottak, a kétsorosak pedig váltakozó 

 (alternáló) elhelyezésűek s az egymás felé eső oldalukon is összelapítottak, 

 miáltal ötszögüeknek látszanak. 



Az udvaros gödörkék szádai (pórus) aránylag nagyok, kerekdedek, 

 többnyire azonban kissé ellyptikusak. 



A tracheidák a hosszmetszeteken csavarosán csíkolt szerkezetet 

 mutatnak. 



Itt-ott akadtam merőleges keresztfalakkal záródó s a rendesnél jóval 

 rövidel)b tracheidákra is, melyek felületes megtekintés mellett egyszerű 

 gyantajáratoknak is volnának tekinthetők, behatóbb vizsgálat mellett azon- 

 ban ráakadunk az elemek tracheida-jellegeire is. 



A sugárirányú hosszmetszeteken jól fel lehetett ismerni a bélsugara- 

 kat. Ezek parenchymás sejtekből állanak, melyek sugárirányú falain egy- 

 szerű kerekded vagy ellyptikus gödörkék foglalnak helyet s a szomszédos 

 tracheidák ellyptikus vagy hasadékos gödörkéivel közlekednek. A trachei- 

 dák és a bélsugár parenchyma e gödörkéi, nem lévén egyforma nagysá- 

 gúak, együtt, udvaros gödörke kinézésüek, vagyis ál-udvaros gödörkék, 

 milyenek a recens Ar<incaria fajok bélsugaraiban is láthatók. Az ál- 

 udvart a mikroskopi csiszolatokon ugyancsak itt-ott lehetett kivenni; miután 

 azonban az elkövesedés miatt az anatómiai szerkezet finomabb részletei 

 többé-kevésbbé mégis csak el vannak torzulva és mosódva, feltehető, hogy 

 ha egyes helyeken láthatók áludvarok, akkor ez általános jelleg, a mely az 

 elmosódottság következtében nem ismerhető fel mindenütt. Hogy itt nem 



