ál4 IRODALOM. 



zása a mai igen tökéletes mosó- és előkészítési módszerek segítségével mégis ki- 

 fizetődnék. 



7. MinH/inii'rczrk a déli Kárpátok számos pontján fordulnak ugyan elő, de 

 csekély mennyiségüknél fogva kiaknázásra nem méltók. 



8. Szrnicsés iiiéxz (niárráini) Eesinár és Sebes vidékén fordul elő és a kettŐ 

 közül az utóbbi a fontosabb. 



9. Erdély különböző pontjain előforduló néhány márgára, gipszre és agyagra 

 vonatkozólag is közölnek egyet-mást. Schafarzik F. 



(7.) MiEt'isLAs LiMANowsKi. Übev neue Fo^^silfiDide ím Tátrcujehjvíie. Verh. 

 d. k. k. geol. E.-Anstalt, Wien 1900. 304— 3í):> old. 



1890-ben Uhlig V. a bélai barlang torkolata körüli dolomitban közép- 

 triaszkorú kövületeket talált, minek kövekeztében ö az e vidéki dolomitokat a 

 kagylómész sectiójába helyezte. Ujabban pedig Limanowski M. a Javorzinka 

 völgyben az ezen dolomitok alatt fekvő homokkő rétegcsoport felső részében, 

 melyben vöröses palarétegek is vannak közbetelepülve, a Mnojilinr'Ki conUild-t fe- 

 dezte fel, a mely tudvalevőleg a werfeni palának vezérkövülete. Ezen lelet meg- 

 erősíti egyrészt Uhlig megfigyeléseit, másrészt pedig bizonyítja, hogy a Tátrá- 

 nak pei-m homokköve és kagylómész dolomitja közé eső rétegcsoport, mely 

 pala, homokkő és sejtes dolomitokból áll, a werfeni palának aequivalense. 



Ezen alsó triaszkoru homokkőben szerző még equisetumokat és kisebb 

 Chirotherium lábnyomokat is talált. Minthogy equisetumokra még az Olczysko 

 völgyi keuper homokkőben, valamint a hasonnevű havas rhfetiai mészkövében 

 is akadt, szerző azon következtetésre jut, hogy a perm ellötti Tátrának csak leg- 

 magasabb csúcsai emelkedtek ki kisebb szigetek alakjában a triász tengerből. 

 Ezeket a középső triász epochában hatalmas mész (dolomit) szirtek környezték, 

 míg a keuper epochában a közeledő tenger egy vörös iszapot ülepített le, mely 

 a szigeteken diszlő equisetum erdőket maga alá temette. Erre a rá következő 

 rhaetiai időben még egyszer keletkeztek — bár localisan — korallos mész szirtek, 

 mire azután az alsó liasz tenger ezen szigeteket teljesen elborította, mely a 

 gresteni rétegekben az érdekes Tomanowa flórát szolgáltatta. Schafarzik F. 



(8i. Pl. J. Schubkrt: Neue Klippé d aus dem TreidscJiiner (lomiUtle. Verh. 

 a. k. k. geol. Eeichsanstalt, Wien 1901 p. 395—97. 



A bécsi földtani intézet régibb felvételei nyomán színezett 8. zóna/ XX. rovat 

 Ujsoly és Ó-Besztercze jelíí 1 : 7r),0(»0 méretíí lapnak azon részén, mely a Zázrivai 

 szirt és a Kisuca-Újhelytől D-re fekvő nagy mészkőszirt közé esik és a mely eddig 

 mint szirt nélküli terület szerepelt, — sikerült szerzőnek egész sorát az apróbb 

 szirteknek kimutatni, melyek petrograjihiailag mind Uhlk; V. szaruköves mészkő- 

 fácieséhez tartoznak. Ezen szaruköves mészkő felső jura-, vagy esetleg ueokom- 

 korú, a mi azonban közelebbről el nem döntetett. A szirtek köpenyét sárga és 

 vörös puchói márga, krétakorú és harmadkori homokkövek alkotják. 



Schafarzik Fekencz. 



