ÚJABB ADALÉKOK A BEOCSINI CZEMENTMÁRGA GEO-PALEONTOLOGIAI VISZONYAIHOZ. 277 



tünöen hasonlítanak a közöméges tőkehal (Gadus (Morrhua) vulgáris) 

 megfelelő vázrészeihez, és így mindenesetre valami nagy tökehalféléhez 

 (Gadoida?) tartozhatnak csak. Ennek a közönséges fajnak egy közel 1 m. 

 hosszú példányához mérve, a mi kövült tökehalunk maradványai részben 

 kisebb, de részben még nagyobb példányokra is engednek következtetni. 



Az északi földgömb sarki és mérsékelt övében mai napság a Gadus 

 nemnek 18 különböző faja él, melyeket azonban újabban több alnembe 

 osztottak be. 



Ezek közül a fogsoroknak számát és elrendeződését tekintve, a mi 

 kövült maradványaink a Gadus (Merlangus) vulgaris-hoz állnak legkö- 

 zelebb. 



A lágyuszonyosak Gadidse családjába tartozó egyéb nemeknek fossil 

 alakjai ismeretesek ugyan a magyar korona területének iíjú harmadkori 

 rétegeiből is, de azok mind jóval apróbb fajok. Olyan nagyságú tőkehal- 

 féle, minő a kihalt beocsini faj, eddigelé tudomásom szerint sehol sem 

 találtatott még. Kkamberger-Gorjanovics futólag említi ugyan Gadidíe 

 állcsontoknak és pikkelyeknek előfordulását a beocsini czementmárgához 

 hasonló minőségű és korú londjicai márgából,* de semmi részletesebbet 

 nem közöl róluk és így azt sem, hogy kb. milyen nagyságú fajtól valók. 

 Arról sincs tudomásom, hogy hazánkon kívül ismeretesek-e már ilyen 

 nagyságú tökehalféléknek kövült maradványai ! Mindenesetre feltűnő, 

 hogy Beocsinban oly nagy mennyiségben fordulnak elő már régtől fogva 

 e maradványok, hogy sok gyűjteményben találkozhatunk már azokkal a 

 nélkül, hogy behatóbban megvizsgálta volna valaki azokat. 



2. A tőkehalfélékhez tartozó nemek közül a Gaduson kívül a beocsini 

 czementmárgában megtaláltam a Brosniiux gen. egy képviselőjét is. Ez a 

 nem egyetlen hosszú hát- és alfeli uszonya által, melyek a farkuszonyig 

 elnyúlnak, igen jól van jellemezve. Ennélfogva annak daczára, hogy 

 beocsini példányunkon csak a törzs van megtartva, a fej- és a farkuszony 

 ellenben hiányzanak, elég biztossággal sorozhattam ide e maradványt. 

 Ezt annál inkáljb is megtehettem, mert dr. Krambergee-Gorjanovics Drag. 

 zágrábi tanár ismeretes monographiájában "♦'">' csakugyan leír és rajzol egy 

 állítólag Beocsinból származó nagy (3i2 cm. hosszú) Brosmius-fajt, melyet 

 Br. SiRossMAYERi-nek nevezett. Hogy a gyűjteményemben levő példány 

 azonos-e ezen fajjal, azt eldönteni azért nehéz, mert a Krambergee pél- 

 dányán épen a hal törzse, mely az enyimen elég jól meg van tartva, 

 nagyon hiányos állapotban van és ennélfogva a pontos egybevetés nem 

 lehetséges. 



* Die Fauna der unterpontischen Bildungen von Londjica in Slavonien. Jahrb. 

 der k. k. geol. Reichsanst. 1S99. XLIX. p. 125. 



** Die jungtertiJire Fischfauna Kroatiens. II. Theil. Beitriige zur Palaeontolo- 

 gie Oest.-Ungarus n. des Orients. III. B. 1884 p. 69. 



