338 I>^ KÖVESLIGETHY RADÓ 



sek. E jelenség földrajzi eloszlása épen nem kedvez ama feltevésnek, 

 mintha itt a Föld százados zsugorodásával volna dolgunk, és sokkal 

 inkább a jégkorsza.k egyik hatásával magyarázható. 



Tudtommal Zöppeitz és Penck mint elsők, utánuk meg Hergesell, 

 Deygalski és WooDWARD a tengerszin egykori tetemes emelkedését a kon- 

 tinenseken elterülő jégtakaró vonzására iparkodtak visszavezetni. Az 

 Észak-Amerikában észlelt tetemes emelkedések ily módon mégis teljes- 

 séggel nem magyarázhatók, habár a skandináv partok némely szerényebb 

 szintváltozása ez úton érthető. Majd Drygalsky egy újabb momentumra 

 terelte a figyelmet. A kontinentális jég kétségtelenül lehűtötte az alatta 

 fekvő földet, a mely ily módon összehúzódott és lesülyedt. Ha a felszíni 

 hülést EuDZKi szerint 15° F=S°.3 C-ra becsüljük, akkor a depressió 

 2-2 m, tehát a megmagyarázandó emelkedéssel szemben elenyésző cse- 

 kély mennyiség, a mely e mellett még mindig maximálisnak tekintendő. 

 Ha hozzáveszszük, hogy a glecservíz lassan beszikkadt a földbe, akkor a 

 lehűlés természetesen sokkal tetemesebb lesz, de ezen befolyás számítás- 

 sal alig követhető. Valószínű feltevések mellett a kontinens sülyedése, 

 vagy a mi egyre megy, a tengervíz emelkedése e kedvezőbb esetben sem 

 becsülhető 6 m-nél többre. 



Legújabban Jamieson még egy okra utalt, mely a kontinensek de- 

 pressióját előidézhette, és ez a jégtakaró súlya. Eudzki számításai szerint 

 a legnagyobb ily módon magyarázható depressió közel 500 m, tehát a 

 szinteltolódás magyarázatára elégséges. 



EüDZKi számításai* azon feltevésből indulnak ki, hogy a jégkor- 

 szakban a Földet egy 60° gömbi átmérővel (tehát 6666 km. átmérővel) 

 bíró 2000 m egyenletes vastagságú jégréteg takarta, mely tehát a Föld 

 felszínének 6*7 (^/o-át borította. Egyes esetekben megvilágítja azt a be- 

 folyást is, melyet ily jégtakaró mindkét féltekére együttesen előidézhetne. 



A számítás menete eléggé bonyolódott, akár a jég okozta lehíilést 

 tekintsük, akár a jég nyomását vagy vonzását ; mindenesetre merem 

 állítani, hogy általában véve egy geographus sem fog belemélyedni ily- 

 nemű kutatásokba. E mellett nem is ment bizonyos feltevésektől, a me- 

 lyek még veszedelmesebbek, mint a jégtakaró méreteire vonatkozó ön- 

 kényes feltevések. így a Föld tágulási koefficiensére Woodward külön 

 formulát volt kénytelen megállapítani, s a jcgnyomás hatásának meg- 

 becsülésében RunzKi elastikus, isotrop göml) mag;iviselotél)öl indul ki, 

 melynek rugalmassági modulusát önkényesen az angol aczélóval nieg- 

 egyezteti. 



A következő, a földrajzi semináriumban eszközölt számítások az 

 elemeken nem mennek túl és teljesen mentek azon feltevésektől, melye- 



* Bulletin íntorntational de l'Academic dos scionces de Cracovic, 1S99. Avril. 



