342 



DE KÖVESLIGETHY RADO 



3. A VÍZ emelkedése a jégréteg vonzása folytán. Gömbi jégkalotta 

 helyett, melynek tárgyalása több nehézségbe ütköznék, sík körlapot ve- 

 szünk, melynek // vastagságát egyelőre igen kicsinynek tekintjük. A kör- 

 lap sugara legyen a és anyagának sűrű- 

 sége (a jégnek megfelelöleg) ismét .s == 1 

 közel. Keressük egyelőre a vonzást p, me- 

 lyet e körlap tengelyének oly C pontjára 

 gyakorol, mely a korong középpontjától 

 r távolságra fekszik. Kétségtelenül jobban 

 megfelel a természeti viszonyoknak, ha 

 azután azon vonzást keressük, melyet a 

 korong széle gyakorol egy erre merőlegesen 

 álló irányban. Úgy képzelhetjük tehát az 

 első esetben a dolgot, mintha a tenger vize 

 a korong közepe alatt szabadon emelked- 

 hetnék, teszem azáltal, hogy a takaró mé- 

 lyen bemetszett fjord fölött is elterült, 

 míg a második eset a szinlö emelkedését a nyilt parton fogja szol- 

 gáltatni. 



Az középpont körül vonjunk p és p + Jp végtelenül ^közel fekvő 

 sugarakkal két koncentrikus kört és az így keletkezett végtelen vékony 

 körgyűrűből messük ki két igen kis szöget bezáró sugárral az A elemet. 

 Ha ez a körgyűrű kerületének n-eá része, a hol n alatt igen nagy szám 

 képzelendő, akkor ez elem méretei az l távolsághoz képest elenyészően 

 csekélyek. Ez elem tömege nyilván 



a = — phsJp, 

 n 



és vonzóhatása a C pontra, ha benne a tömegegységet gondoljuk, az 

 / irány mentén, melyet CjB-vel jelölhetnénk 



/ 12 



I „.2.L„2 



Az r tengely menti CD hatást nyerjük, ha ezen vonzást r-re vetít- 

 jük, azaz 



r 

 cos ^ = -y- 



mennyiséggel szorozzuk. Ezen vonzás tehát 



a mit úgy is találunk, ha a BCD és ACO háromszögek hasonlóságából 

 indulunk ki, a mennyiben most is 



