UJABB ADATOK A SARKVIDÉKI ÖSVILÁGI FLÓRÁHOZ. 361 



a Bothrodendrov-ok tökéletes Lepidodendron- fiz&hásűdk. A gyűjtemény 

 legérdekesebb példányainak mondja Nathokst Pseud.ohornia iirsina, Nath. 

 maradványait. Az ideiglenes gennsbeli elnevezés a szerzőtől ered (1894), 

 mert Heer {= Calainites radiatus) meghatározását nem tartja helyesnek. 

 E növényből most szár-, gyümölcs- és leveles szármaradványokat talál- 

 tak, mely utóbbiakat Heer azelőtt Cardiopteris frondosa és C. polymor- 

 pha, Nathorst ivedig {\894^) Spheiwpteridium 9 sp. név alatt irtak le, most 

 azonban kiderítik azt, hogy Pseudobornia ur^íva-hoz tartoznak, mely 

 genus most eddig egészen ismeretlen volt typust képvisel, mely való- 

 színűleg inkább a sphenophyllaceakhoz, mintsemhogy az igazi calamaria- 

 ceakhoz csatlakozik; de talán czélszerűbb, ha a pseudocalamariaceákhoz 

 soroljuk, mely csoportot Potonié olyan átmeneti alakoknak tekint, me- 

 lyek a sphenophyllaceákról az equisetalesre vezetnek át. Az új gyűjtés 

 minden kétség fölé helyezte a medvesziget felső devon korát. 



Még ugyanabban az évben, midőn Nathorst a Spitzbergák mesozói 

 flórájáról szóló értekezését közzétette (V. ö. Földtani Közlöny i. h.), azon 

 kedvező helyzetben volt, hogy Szt.-Pétervárott a szibériai juraflora azon 

 eredeti példányait láthatta, melyeket annak idején Heer határozott meg. 

 Heer az ezen meghatározásokra vonatkozó megjegyzéseit a ((Nachtrág- 

 liche Bemerkungen eto) czímű értekezésében {"2) közli. ScHENK-et követve 

 Nathorst 1887-ik évi közleményében Elcdides curvifolia, DuNK.-hoz szá- 

 mította E. falcata-, Heer, E. ovaHs-, E. parviila-t és E. Brandtiana-t is. 

 Az eredeti példányok összehasonlítása után Nathorst a szibériai E. fal- 

 cata, Heer és a spitzbergai E. curvifolia, Dunk leveles ágai között tényleg 

 nem tehetett különbséget; ellenben még csak azután tartja eldöntendőnek, 

 vájjon a még említett három és tobozok által képviselt faj csakugyan 

 azonosítandók a spitzbergai E. curvifolia, DuNK.-vaL Ez utóbbi tobozok 

 nem csak rosszul vannak megtartva, úgy hogy a pikkelyek igazi alakja 

 biztosan alig ismerhető föl, hanem még az ágon ülnek ; azonban vala- 

 mennyi az Ust-Balei-ről (Szibéria) származó tobozok el vannak különítve 

 ágaikról. Feildenia tényleg előfordul Szibériában ; a Tapka vidékéről leírt 

 Podozamites ensiformis tulajdonkép Zamites ensiformis, Heer sp.-nek 

 tekinthető, és hogy Carpolithes Hartungi, Heer tényleg tartozik Drepa- 

 nolepis-hez, azt is megerősíthette most Nathorst. A jurabeli Pterophyl- 

 lum Hchncrseniamim, Heer, Anomozamites Schmidti, Heer és A. an- 

 ifulatus, Heer közelebln vizsgálata igen valószínűvé tette mind három 

 fajnak Nihsoina-hoz való tartozását, de ezen vélemény végleges eldön- 

 tésére a megtartás jobb állapotjában levő példányok szükségesek. Nilsso- 

 ina comtula, Heer nagyon emlékeztet N. Schaumburgensis, DuNK.-ra, 

 de az ez utóbbinál valamivel nagyobb. ConferviteH siihtilis, Heer nem 

 moszat: Protorrhipms reniforinis, Heer inkább ránczos felületű pikkely 

 lehet mintsem levél ; Taeniopteris parvula, Heer tulaj donkép Taxiiéit- 



