376 IRODALOM. 



A mint már az előbbi mű ismertetésével megemlítettem, ezek a hibák 

 nem annyira a szerzőt, mint inkább hiányos magyar irodalmunkat terhelik. 

 Annál szebb azonban a könyvnek az a része, a mely részben saját tapaszta- 

 lataira és okoskodásaira, részben valamivel alaposabb irodalom adataira támasz- 

 kodik. Ilyen része a műnek a Nagy Alföld valóban kitűnő leirása, a mely 

 alapjául szolgálhat minden további részletes kutatásnak. Ez igazán olyan szép 

 és nagjTészt új elveken alapuló része a könyvnek, hogy mintául szolgálhat a 

 további irodalomhoz. Természetesen tévedés és hiba itt is van, de hát töké- 

 letes alkotás nincs a földön. Kár, hogy szerzőnek még nem állott rendelke- 

 zésére Halaváts czikke a Magyar Orvosok és Természetvizsgálók idei vándor- 

 gyűlésének munkálataiban, mert abból még nagyon sok alapos és beható oku- 

 lást nyerhetett volna. Eitka dolog, hogy geológusaink ilyen összefoglaló érte- 

 kezések közlésére szánják el magukat ! 



CziRBüsz könyve valóban alapul és sok időre legjobb kompendium gya- 

 nánt szolgálhat, különösen a geográfus kezében, azért a szerző iránt teljes 

 elismeréssel kell lennünk. Cholnoky Jenő. 



(4.) Thoula Fe. : Bie sogenannten Grauwacken- ocler Liaskalke von 

 Theben-Neudorf (Dévény-Újfalu). A pozsonyi orv. term. tud. egyesü- 

 let közleményei. 1901. évf. pp. 23—30. Pozsony, 1902. Németül. 



A dévényújfalusi mészkőben — melyet eddig grauwacke-mésznek vagy 

 pedig liasz-mésznek ismertek — oly crinoida maradványok fordulnak elő, 

 melyekről kétségtelen, hogy a triasban előjövő encrinnsokhoz tartoznak. Ezen- 

 kívül egy kicsiny Saurichthys- fog is fordult elő, mely nagyon hasonlít a 

 bayreuthi kagylómészben előjövő Saurichthys apicali f<-hoz. A <S'. genus ezideig 

 csak a triashól ismeretes s e szerint e mészkő a liász helyett a triashoz 

 sorozandó. Pálfy M. 



(5.) A m. kir. Földtani Intézet évi jelentése i899-ró'l. Budapest, 1901. 



135 oldal, magyar és német, 

 BöcKH János: Igazgatósági jelentés. 21 oldal. 



E jelentésből, mely a m. kir. Földtani Intézet sokoldalú tevékenységéről 

 számol be, kivehető, hogy annak tagjai az 1899. évben geologiailag 1451 "33 Km^-t, 

 bányageologiailag 20" 14 Km^-t és agrogeologiailag 981 "74 Km^-t vettek föl. 

 Ezenkívül az intézet különösen hydrologiai kérdésekkel foglalkozott. Említést 

 tesz továbbá a jelentés arról is, hogy a m. kir. Földtani Intézet 1899 őszén 

 új otthonába, a Stefánia-út 14, szám alatti palotába költözött, valamint arról 

 a 7 m hosszú teljes megtartású bálnáról is, mely a borbolyai (Sopron megye) 

 mioczén agyagból került ajándékképen az intézet múzeumába. 



PosEwiTz Tivadar: 1. Ökörmező környéke. 13 oldal. 



A bejárt terület havasi vidék, mely az 1340 m magas Mencsil-kúpban 

 és az 1425 m magas Smerek-hátban éri el legmagasabb pontjait. A vidék 

 legnagyobb folyója a Nagyág, mely Huszt közelében torkolik a Tiszába. Ezt 

 a Máramaros megyében fekvő hegységet ó-harmadkori közetek alkotják, a 

 melyek párhuzamos ÉNy-i vonulatokban terülnek el s túlnyomólag strozsolkás 



