SOS FÖLDEK A NAGY- ALFÖLDÖN. 



nyoknak és a humusznak elbomlásakor kiváló alkáli és földfémsók ilyen 

 körülmények között már nem mosatnak ki a talajból, hanem lassanként 

 felszaporodva, származási helyöket, vagy annak környékét sós földdé 

 változtatják. 



A talaj sótartalma emelkedik vagy apad a szerint, a mint a földre 

 hulló csapadéknak kisebb, vagy nagyobb hányada szüremkedik a föld 

 felső rétegein át és folyik le a föld árjába. 



Sivatagos területen a lehulló csekély nedvesség utolsó cseppig ott 

 párolog el, a hova hullott, ennélfogva a bomlás terményei is helyben 

 maradnak s a föld minden körülmények között sóssá válik. A föld 

 felszínén lévő sót egy-egy zápor vize a legközelebbi medencébe szállítja, 

 a hol sóstó alakul. Sivatagos klima jellegzetes jelensége a talaj fel- 

 színét tarkító megszámlálhatlan apró sós tó. 



A vízben oldható sóknak a talajban való felszaporodása tehát nem 

 annyira a csapadék csekélységének, mint a talajkilugzás hiányának vagy 

 elégtelen voltának következménye. 



A hazai sós területek eloszlása világosan bizonyítja a fentírt sza- 

 bály helyességét. A sós területek hazánk ama regióiban találhatók, 

 melyeken a helyben lehullott, vagy más helyről odakerült csapadékvizek 

 összegyűlnek és a nyári idény alatt elpárolognak. 



E közleményemben tisztán a nagy-alföldi sós területekkel kívánok 

 foglalkozni, bár sós területeink az Alpesek lábánál, valamint az Erdélyi 

 « Mezőség» völgyeiben is vannak. Ez utóbbiakat más közleményem- 

 ben fogom ismertetni. 



A tapasztalat azt tanítja, 1 hogy a Nagy-Alföldön található sós 

 földű területek éghajlati tekintetben is élesen elválnak a környezettől. 

 A sós jellegű zónák rendesen észak-déli irányú keskeny hosszúkás alakú 

 és élesen határolt szigetek. A feléjük vonuló nyári esőfelhők szétválnak 

 előtte és rendesen megkerülik. Ha egy-egy zivatarfelhő áthalad felette, 

 akkor a lehulló zápor erős párolgás következtében annyira megfogy, 

 hogy a földre csak imitt-amott jut le egy-egy csepp. A magasban jól 

 látszik, hogy erős zápor indul meg a felhőből, de a szakadó zápor 

 lefelé mind világosabb és átlátszóbb lesz s a földre alig ér le belőle 

 valami. A sósföldű területekre három nyári hónapban mindig sokkal 

 kevesebb eső jut mint a környékre ; 80 — 100 esőtlen nap egyfolytában 

 nem tartozik a ritkaságok közé. 



A szigeteken a levegő mozgását legjobban az állandó forgószelek 

 tüntetik föl, melyek a kopár felszín száraz sós porát 100 m. magasra 

 is felkavarják s messze elszállítják. De mutatja a levegő rendkívüli 



1 Sajnos e tapasztalatot meteorológiai adatokkal nern támogathatom, mert e 

 helyeken meteorológiai állomások ezidő szerint még nincsenek. 



