8 TKEITZ PÉTER 



szárazságát az esténkint felemelkedő finom por is, mely órákig marad 

 lebegő állapotban s ködbe burkolja a tájat. 



A Nagy- Alföld eme száraz klímájú és sós talajú szigeteinek el- 

 helyezkedésén bizonyos szabályosság észlelhető, mely a Nagy-Alföldet 

 borító talaj minőségével és a magassági helyzettel szoros kapcsolatban 

 áll. Mielőtt e területek tüzetesebb ismertetésébe fognék, szükségesnek 

 tartom a Nagy-Alföld dombozatáról és földjéről gyűjtött eddigi ismere- 

 teinket röviden összefoglalni. 



A Nagy- Alföld felszíne délkeletfelé hajló gyenge lejtésű sík, benne 

 három kiemelkedő szigetet vagy dombságot különböztethetünk meg, 

 melyek a környező hegységgel mamár nincsenek kapcsolatban. E három 

 sziget szerkezete bizonyos hasonlóságot mutat, a dombozata, valamint 

 a talaj minősége és az egyes talajok helyzete hasonló származásról tesz 

 tanulságot. 



Minden egyes szigetnél három magassági szintet találunk, melyek 

 lépcsőszerűen esnek egymás alatt. A legmagasabb színtáj talaja, a 

 szigetek magva homok, az alatta következő lépcsőfokot lösz alkotja, 

 melyről a legalsóra, a folyók és belvizek öntés területére jutunk alá. 



A három magaslat: a Nyírség homok területe, azután a Duna- 

 Tisza közti homok hát, végül a Delibláti homokpuszta 



I. A homok területek. 



A Nyírség. Az Alföld északi részében találjuk az első homok- 

 szigetet, a Nyírséget. Homokját a levantei és diluvialis korszakokban 

 az északra lévő Kárpátoknak feléje hajló lejtőiről leömlő vizek mosták 

 a medence szélére. Kezdetben óriási törmelékkúpot alkotott ; a hegységgel 

 való kapcsolatát az újkorban a Tisza és Bodrog elhordták s helyét 

 öntés iszappal pótolták. 



A Nyírség talaja futóhomok ; a homokbuckák és partidüne vonu- 

 latok azonban nagyrészt lösz homokkal, vagy löszszel vannak beborítva. 

 E felső finomabb szemcsékből álló takaró egy későbbi nedvesebb klima 

 alatt rakódott a homokra reá, midőn már a hegyekről kevesebb homok 

 és több finom rész került alá a csapadékvizekkel. A felső takaró anyagát 

 a homokterületet beborító erdő humusszá részben elváltoztatta ; a savas 

 erdei humusz a homok és a lösz ásványszemeit erősen megmarta, rész- 

 ben el is bontotta. E hatás eredményeként a felső réteg agyagos részé- 

 ben a vas igen felszaporodott míg ellenben a mész teljesen megfogyott. 

 A hol a régi felszín változatlanul megmaradt ott vasas agyagos homok 

 vagy vasas homok alkotja a felszínt, futóhomok azokon a részeken 

 került a felszínre, a hol a szél a régi vasas takarót elhordotta. 



