SÓS FÖLDEK A NAGY- ALFÖLDÖN. 1 1 



gekben finomul az anyag, előbb homokos lösszé, majd típusos lösszé válik, 

 ez a fölsőbb finomabb szemcséjű anyag minden esetre lassúbb folyású víz 

 fenekén ülepedett le. Továbbá a homokhoz közel eső zónában a 

 partidünék anyaga gorombább szemű, távolabb tőle fokozatosan fino- 

 mabbá válik. 



Kezdetben a hegység lejtőiről a homokszigetre s innen a mai lösz- 

 területre igen sok ágon folyott le a hólé és esővíz, ezek az ágak egy- 

 mással többé kevésbbé párhuzamosan futottak s a kisérő parti dünék is 

 párhuzamosak voltak. 



A gorombább szemű anyagot nem emeli fel a szél magasra, 

 inkább csak hajtja maga előtt, ebből magasabb de keskenyebb domb- 

 hátak alakulnak, a finomszemű port ellenben magasra emeli és távo- 

 labbra hordja el. ebből szélesebb és alacsonyabb hátak támadnak. A leg- 

 finomabb port már úgy hordja a szél mint a havat, ennélfogva ez a 

 parti dünék közötti mélyedéseket is kitölti ; a kimagasló dünéket pedig 

 elfödi s ilyen módon a homokból álló párhuzamos irányú parti dünék 

 fölött kialakul a síkfölületű lösztábla. A legfelső löszréteg évről-évre 

 vastagszik, növeli az a folytonosan hulló por, mely még ma is egy-egy 

 erősebb szél hatása alatt a bomokterületen fölkerekedik. 



A Nyírséget, a Duna-Tisza közét és a Deliblátot övező löszzónáknak 

 mindegyike hasonló származásról tanúskodik. A Dana-Tisza közi homok 

 aljában fekvő legnagyobb terjedelmű löszhátnak a telecskai fensíknak 

 alsó részében ugyancsak kimutatja a talajfúró a hát alapját szolgáltató 

 homokból álló parti dünéket, melyek a homokterületen kezdődve a lösz 

 alatt a Tisza mai völgyéig húzódnak. 



A homokszigeteket övező löszterületeken kívül a Nagy-Alföld 

 tiszántúli részén, nevezetesen a Kőrös-Tisza-Maros és a Maros-Tisza- 

 Temes között több külön álló lösztáblát találunk, de minden egyes tábla 

 altalajában megleljük a homokból épült parti dünéket melyek a lösz- 

 táblák alapját szolgáltatták. 



Maga a löszréteg kitölti a dünék közeit és végül befödi a kiemel- 

 kedő parti dünéket. 



Különösen szépen láthatók a hatalmas diluvialis parti -düne vonu- 

 latok a Kőrös-Tisza-Maros közén. Egyik hatalmas düne vonulat a 

 Fehér-Kőröstől Megyésen, Orosházán, Sámsonon át Vásárhelyig követ- 

 hető, innen a Tisza medréig ; a mai ártéren keresztül egyes megmaradt 

 szigetek jelzik régi irányát. Orosházától egy második ága Szentes felé 

 tér el s itt nyilik bele a Tisza völgyébe. 



Az összes löszterületek eredetileg sokkal nagyobb terjedelműek 

 voltak mint ma. A későbbi időben egyes vízfolyások nagy tömegeket 

 elmostak belőlök. 



